Справа № 991/9736/25
Провадження 1-кс/991/9820/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 та її захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 , погоджене заступником начальника управління Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернополя, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України (у редакції, чинній до 17.07.2025) у кримінальному провадженні № 0001938 від 05.12.2023,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло вищевказане клопотання, у якому детектив ОСОБА_7 , за погодженням із заступником начальника управління САП - прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України (у редакції, чинній до 17.07.2025) у кримінальному провадженні № 0001938 від 05.12.2023, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 5500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 16 654 000 грн, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до детектива, прокурора та суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися з м. Києва та Київської області, де вона проживає та працює, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

Клопотання обґрунтоване тим, що:

1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у набутті активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 368-5 КК України (у редакції, чинній до 17.07.2025), а також в умисному внесенні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» (щорічної декларації за 2024 рік), якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України (у редакції, чинній до 17.07.2025).

Варто зазначити, що одне з кримінальних правопорушень - за ст. 368-5 КК України, за якими підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

2) Наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

3) Застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава у розмірі 16 654 000 грн, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за її поведінкою, забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , а також підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні та в письмових запереченнях проти задоволення клопотання заперечили, просили відмовити в його задоволенні.

Так, заперечуючи проти застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави, сторона захисту наголошувала на тому, що:

- відсутні посилання на жодні докази наявності в діяннях ОСОБА_4 ознак інкримінованих їй кримінальних правопорушень (у грубе порушення вимог щодо обґрунтованості підозри);

- відсутні обґрунтування наявність жодного ризику для кримінального провадження, не зазначено, які докази, отримані у ході досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, дають підстави вважати, що підозрюваною вчинятимуться дії щодо незаконного впливу на учасників кримінального провадження;

- сторона обвинувачення вдається до численного викривлення обставин справи та маніпуляцій фактами для приховання відсутності реальних ризиків належного проведення досудового розслідування;

- стороною обвинувачення приховуються факти неможливості залишення ОСОБА_4 території України, відсутнє належне обґрунтування неможливості виконання завдань кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу;

- зазначене очевидно надумане та абсурдне посилання сторони обвинувачення на винятковість випадку як на підставу для визначення необґрунтовано великої суми застави.

Тож за таких обставин, на переконання сторони захисту, клопотання задоволенню не підлягає.

Варто зазначити, що 24.09.2025 від Громадської організації «Всеукраїнське об`єднання «Автомайдан» в особі її Голови ОСОБА_13 надійшло клопотання про проведення трансляції призначеного на 25.09.2025 судового засідання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 на YouTube каналі «Вищий антикорупційний суд» (bups:/bit.Jy/3pKXWBI), з метою унеможливлення порушення принципу гласності та відкритості ВАКС та засідання, яке становить значний суспільний інтерес. На переконання представника Голови ГО «ВО «Автомайдан» ОСОБА_13 , реалізація права на онлайн трансляцію судового процесу суттєво зменшить очевидні претензії до судової влади, надасть можливість всім активним громадянам, які слідкують за перебігом даного процесу, безпосередньо бачити і слухати засідання, навіть за неможливості бути присутніми особисто, і матиме позитивний вплив на довіру до судових органів не лише під час розгляду вказаної справи, а й до судової гілки влади в цілому.

Дослідивши вказане клопотання до початку розгляду в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 по суті, заслухавши та врахувавши думку всіх учасників судового процесу з цього приводу, слідчий суддя дійшов висновку, що розгляд справи за можливе здійснювати у відкритому судовому засіданні, але без здійснення трансляції на YouTube каналі «Вищий антикорупційний суд», оскільки такі дії можуть привести до витоку інформації стосовно особистих персональних даних осіб, які прямо чи побічно задіяні у цьому кримінальному провадженні, у тому числі свідки, експерти, нотаріус, ріелтори, що спрямовані на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя. Слідчий суддя дійшов таких висновків, оскільки людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, що узгоджується зі змістом ст. 3 Конституції України.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, заслухавши позиції учасників судового провадження з цього приводу, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на зазначені положення закону, слідчому судді під час вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави з метою визначення чи є законні підстави для застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, а якщо так, то чи забезпечить застава в розмірі 16 654 000 грн виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити: 1) кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; 2) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 3) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; 4) обґрунтованість розміру застави.

Як вбачається з поданого клопотання, групою детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001938 від 05.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 2 ст. 366-2 КК України.

В рамках цього кримінального провадження досліджуються обставини набуття ОСОБА_4 активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також в умисному внесенні ОСОБА_4 , як суб`єктом декларування, завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» (щорічної декларації за 2024 рік), якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В ході досудового розслідування встановлено, що орієнтовно 09.12.2021, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел на набуття у власність активів, продаж яких мала намір здійснити ОСОБА_8 , а саме: земельних ділянок із кадастровими номерами :04:004:0197 та :04:004:0198, а також житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 13.12.2021 близько 14 год 24 хв ОСОБА_4 та ОСОБА_8 узгодили між собою, що оформлення купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна та розрахунок між сторонами відбудеться 14.12.2021 у приміщенні AT КБ «Приватбанк» за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 29.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (свідоцтво 4108) 14.12.2021 о 15 год 15 хв у приміщенні AT КБ «Приватбанк» за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 29, посвідчено договір купівлі-продажу між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець), відповідно до умов якого ОСОБА_8 передала у власність, а ОСОБА_4 прийняла у власність дві земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:0197 та :04:004:0198, а також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, відповідно до вказаного договору, вартість житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами склала 5 328 215 грн, а двох земельних ділянок - по 1 435 892,50 грн кожна. Загальна вартість предмета договору купівлі-продажу становила 8 200 000 грн.

Згідно із положеннями вказаного договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 до підписання та нотаріального посвідчення цього договору сплатила ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 5 800 000 грн. Грошові кошти у розмірі 2 400 000 грн ОСОБА_4 зобов`язувалася сплатити ОСОБА_8 до 01.05.2022.

Цього ж дня, 14.12.2021 о 16 год 10 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи разом з ОСОБА_4 у приміщенні AT КБ «Приватбанк» за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 29, здійснила перерахунок та перевірку на платіжність коштів у сумі 891 300 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 14.12.2021 становили 23 962 244 грн, які ОСОБА_4 у вказаному банківському відділенні передала ОСОБА_8 як плату за об`єкти нерухомого майна.

У подальшому, 15.03.2023, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчено договір між ОСОБА_8 і ОСОБА_4 про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу, посвідченого 14.12.2021 реєстровий № 2150, відповідно до якого відтермінування сплати грошових коштів у розмірі 2 400 000 грн продовжено до 01.05.2026.

Відтак, ОСОБА_4 , будучи суддею Північного апеляційного господарського суду, 14.01.2024 о 15 год 07 хв із застосуванням електронного цифрового підпису, отриманого в КНЕДП ДПС, з персонального комп`ютера з ІР-адресою НОМЕР_1 шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства (https://nazk.gov.ua/) подала щорічну декларацію за 2021 рік. Заповнюючи щорічну декларацію за 2021 рік, ОСОБА_4 достеменно ознайомилася з інформаційними повідомленнями стосовно обов`язку декларанта про внесення достовірних відомостей, які система електронного декларування автоматично генерувала під час переходу від розділу до розділу та остаточного її підписання.

У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації ОСОБА_4 зазначила, крім іншого, відомості щодо земельних ділянок із кадастровими номерами :04:004:0197 та :04:004:0198, а також житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , набутих нею у власність 14.12.2021. При цьому вартість згаданих об`єктів вказана як «вартість на дату набуття права» та визначена таким чином: житлового будинку - 5 328 215 грн, а двох земельних ділянок - по 1 435 892 грн кожна. Таким чином загальна вартість цих об`єктів визначена в декларації в сумі 8 199 999 грн.

У розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації ОСОБА_4 вказала позику, отриману від ОСОБА_14 в сумі 5 800 000 грн, здійснену 14.12.2021, а також зобов`язання, зазначене як «договір купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням частини платежу на суму 2 400 000 грн» розміром 2 400 000 грн, яке здійснене 14.12.2021. Відомості про сплачені кошти ОСОБА_4 у цьому розділі за звітний період не вносились.

Слідством з`ясовано, що ринкова вартість домоволодіння (житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та прилеглими земельними ділянками), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та яке набула у власність ОСОБА_4 , станом на 14.12.2021 становила 19 308 468 гривні, про що свідчить висновок експертів 854/855 від 09.05.2025 Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса».

Втім, заробітна плата ОСОБА_4 за 2020 рік становила 1 964 785 грн. Крім того, відповідно до щорічної декларації ОСОБА_4 за 2020 рік грошових активів станом на 31.12.2020 вона не мала. Заробітна плата ОСОБА_4 за 2021 рік становила 2 551 945 грн, з якої утримано 459 350 грн податків. Водночас відповідно до щорічної декларації ОСОБА_4 за 2021 рік станом на 31.12.2021 вона мала загалом 272 268 грн у готівковій і безготівковій формах.

Також, за договором позики від 14.12.2021, який посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (свідоцтво 4108), 14.12.2021 о 15 год 15 хв у приміщенні AT КБ «Приватбанк» за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 29, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_14 безпроцентну позику 5 800 000 грн, строк повернення - до 14.12.2026.

Таким чином, за твердженнями органу досудового розслідування, законний дохід ОСОБА_4 як судді Північного апеляційного господарського суду станом на 14.12.2021 не міг перевищувати 7 620 327 грн.

На переконання органу досудового розслідування, незважаючи на те, що ОСОБА_4 фактично розрахувалась зі ОСОБА_8 14.12.2021 за об`єкти нерухомого майна, вона вказала у зазначеному розділі декларації недостовірні відомості щодо зобов`язання перед ОСОБА_8 на суму 2 400 000 гривень.

У розділі 14 «Видатки та правочини суб`єкта декларування» декларації ОСОБА_4 відобразила правочин від 14.12.2021 щодо нерухомого майна, у результаті чого суб`єкт декларування набув право власності, який спричинив видаток на суму 5 800 000 грн, проте фактично було сплачено 23 962 244 грн.

Отже, набувши 14.12.2021 у власність активи у вигляді нерухомого майна (дві земельні ділянки, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами на них) реальною вартістю 23 962 244 грн, ОСОБА_4 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави - суддею Північного апеляційного господарського суду, з метою приховання їх справжньої вартості, а також свого реального майнового стану від органів, уповноважених на здійснення фінансового контролю, 14.01.2024 внесла завідомо недостовірні відомості до щорічної декларації за 2021 рік, що відрізняються від достовірних на загальну суму 16 341 917 грн.

Так, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 , підозрюється:

- у набутті активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 368-5 КК України (у редакції, чинній до 17.07.2025);

- в умисному внесенні суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» (щорічної декларації за 2021 рік), якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України (у редакції, чинній до 17.07.2025).

23.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 368-5, ч. 2 ст. 366-2 КК України (у редакції, чинній до 17.07.2025).

Дослідивши повідомлення ОСОБА_4 про підозру від 23.09.2025 та додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України). Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» також передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слідчий суддя вбачає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду цього клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зокрема термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Тобто стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, у тому числі копіями таких документів: рапортом від 05.12.2023 про виявлення у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України; рапортами від 05.09.2025 про виявлення у діях ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2 КК України; запитом від 28.08.2025 до НАЗК та відповіддю на нього, якою надано інформацію у повному доступі про всі подані ОСОБА_4 щорічні декларації за 2020-2024 роки; протоколом огляду від 27.12.2023 відомостей з реєстру нерухомого майна, у якому відображено об`єкти нерухомості, які перебувають у власності ОСОБА_4 , а також документи, на підставі яких таке право виникло; протоколом огляду від 27.12.2023 сайту оголошень, відповідно до якого будинок, який придбала ОСОБА_4 виставлся на продаж за 999 000 доларів США; запитом від 15.09.2025 до ТОВ «Ємаркет Україна» та відповіддю на нього, в якій відображено зміст оголошень щодо продажу ОСОБА_8 об`єктів нерухомості, які вона бажала продати починаючи з 2019 року, а також інформацію про зміну ціни таких об`єктів; протоколом огляду від 26.04.2024, в ході якого оглянуто домоволодіння, яке придбала ОСОБА_4 за участі експертів для подальшого проведення експертного дослідження, під час якого зафіксовано вміст переписки в месенджері Телеграм між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо обставин купівлі-продажу 14.12.2021 об`єктів нерухомості; протоколом огляду від 29.04.2024 планшету ОСОБА_4 , в якому наявна переписка в месенджері Телеграм зі ОСОБА_8 щодо обставин купівлі-продажу 14.12.2021 земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами; запитом від 26.04.2024 до приватного нотаріуса ОСОБА_15 та відповіддю на нього, якою надається інформація та документи щодо придбання ОСОБА_8 у 2013 році земельних ділянок; протоколом від 15.05.2024 тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні приватного нотаріуса ОСОБА_9 , в додатках до якого міститься інформація та копії документів щодо укладених договорів 14.12.2021 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , а також між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 ; висновком експертів від 09.05.2025, яким визначено, що ринкова вартість станом на 14.12.2021 земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, придбаних ОСОБА_4 , складала 19 308 468 гривень; протоколом допиту від 13.05.2024 ріелтора ОСОБА_10 , яка повідомила, що ОСОБА_8 у 2021 році мала намір продати домоволодіння спочатку за 1 500 000 доларів США, потім за 1 300 000 доларів США, а в подальшому за 1 000 000 доларів США; протоколом допиту від 12.09.2024 ріелтора ОСОБА_11 , яка підтвердила, що ОСОБА_8 мала намір продати домоволодіння за 1 000 000 доларів США; протоколом допиту від 13.09.2024 ОСОБА_14 , яка підтвердила, що дійсно позичила ОСОБА_4 5 800 000 гривень; протоколом від 08.08.2025 тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні AT «КБ «Приватбанк», в додатках до якого міститься копія чеку від 14.12.2021 за послугу перерахунку коштів та перевірку на платіжність, платником в якому вказана ОСОБА_8 . Відповідно до вказаного чеку 14.12.2021 о 16 год 10 хв ОСОБА_8 перевірила на справжність 891 300 доларів США; протоколами огляду від 09-22.07.2025 мобільних телефонів нотаріуса ОСОБА_9 та продавця нерухомості ОСОБА_8 , у яких зафіксована: 1) переписка між ОСОБА_8 та ріелторами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо ціни, за яку ОСОБА_8 бажала продати належні їй об`єкти нерухомості; 2) переписка між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо обставин продажу останньою земельних ділянок і житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами; 3) переписка між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 щодо визначення ціни, яка відповідала законним доходам останньої у договорі купівлі-продажу від 14.12.2021 з ОСОБА_8 , а також підготовку та оформлення таких документів; інформацією про доходи ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Посилання захисника на відсутність вагомих доводів та документів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує пред`явлену ОСОБА_4 підозру, не беруться слідчим суддею до уваги, оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вимоги на стадії розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження надавати всі наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, а лише ті, які прокурор/детектив вважають достатніми для обґрунтування необхідності застосування зокрема, запобіжного засобу до підозрюваної особи.

Отже, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимоги ст. 184 КПК України, а надані докази на обґрунтування клопотання є достатніми.

Наведене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Таким чином, слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вирішує питання наявності в діянні ОСОБА_4 усіх елементів складу кримінального правопорушення, кваліфікації її дій та питання винуватості/невинуватості у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення.

За вказаних вище обставин слідчий суддя вважає підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України (в редакції, чинній до 17.07.2025) обґрунтованою, докази можливої причетності ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень достатніми, а тому відхиляє доводи сторони захисту стосовно необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри.

Таким чином, наведеними вище доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі матеріалів, поданих стороною обвинувачення до клопотання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

В силу приписів ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Так, детектив у клопотанні зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, переховувати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка чи експерта у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні повністю підтримав заявлені в клопотанні ризики та наголошував на їх існуванні.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні № 0001938 від 05.12.2023 щодо підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов таких висновків.

Сторона обвинувачення зауважила, при визначенні ймовірності ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється, оскільки санкція одного з них передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Крім того, обіймаючи посади судді в судових установах, ОСОБА_4 набула широке коло знайомств і зав`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які вона може використати з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі шляхом залишення території України. До того ж, прокурор переконаний, що ОСОБА_4 може володіти грошовими коштами та іншими активами, набутими за рахунок незаконних доходів, які дозволять їй залишити територію України та проживати за кордоном протягом тривалого часу, оскільки попри відсутність законних доходів ОСОБА_4 змогла придбати активи на суму 891 300 доларів США.

Заперечуючи проти таких доводів, сторона захисту наголошувала на тому, що твердження сторони обвинувачення є очевидно надуманими та некоректними, оскільки фактично дискредитують репутацію представників майже всього державного апарату, у тому числі, колег з числа працівників правоохоронних органів, керівників підприємств, установ, організацій, фактично звинувачуючи їх у готовності сприяти третім особам у незаконному перетині державного кордону України. Водночас, перетин державного кордону суддями в період дії воєнного стану можливий лише у разі наявності відповідних документів про службові відрядження. Разом з тим, захисник зауважив, що детективу НАБУ ОСОБА_7 достеменно відомо, що строк дії паспорту ОСОБА_4 для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 23.01.2015 закінчився 23.01.2025, зрештою будь-якого іншого документу, який надавав би підозрюваній право на виїзд за кордон відсутній.

Поряд з цим, слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Зокрема кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368-5 КК України, у вчиненні якого, серед іншого, підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. При цьому, відповідно до вимог ст.ст. 69, 75 КК України, норми про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та звільнення від відбування покарання з випробуванням не можуть бути застосовані у випадку засудження за корупційний злочин.

При встановленні наявності/відсутності вказаного ризику слідчий суддя враховує, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) також і загроза відносно суворого покарання. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тож, на переконання слідчого судді, наведені захисником аргументи щодо переконливості у надійності репутації осіб із кола соціальних зв`язків підозрюваної, що виключають можливість допомоги останній у незаконному перетині держаного кордону, а також відсутності діючого закордонного паспорту в ОСОБА_4 , у отриманні належного, до речі, підозрювана не позбавлена можливості в органах Держаної міграційної служби України, не можуть звести до мінімального ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування або/та суду на якійсь із стадій кримінального провадження, або ж зовсім свідчити про його відсутність, зважаючи на суворість можливого покарання за вчинення інкримінованого злочину.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді її можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Отже, на переконання слідчого судді, такий ризик доведений стороною обвинувачення на даній стадії кримінального провадження.

Обґрунтовуючи наявність ризику знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_4 , враховуючи свою посаду і соціальний статус, може вживати заходів до знищення чи спотворення документів, які можуть бути доказами вчинення кримінальних правопорушень, що розслідуються, особливо на первинній стадії досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Так, за твердженнями органу досудового розслідування, про що заперечується стороною захисту, ОСОБА_4 може вживати заходи для спотворення документів, які зберігаються у AT «КБ «Приватбанк» щодо здійснення реального розрахунку за договором купівлі-продажу між нею та ОСОБА_8 14.12.2021, а також документів, які зберігаються у приватного нотаріуса ОСОБА_9 , яка посвідчувала договір купівлі-продажу 14.12.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ..

Окрім цього, з переписки у месенджерах між ОСОБА_4 та нотаріусом ОСОБА_9 , а також між ОСОБА_4 та продавцем об`єктів нерухомості ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_4 перед підписанням договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості у ОСОБА_8 вже вживала заходи, які спрямовані на відображення спотвореної суми купівлі-продажу об`єктів нерухомо майна, яка відповідає її офіційним доходам.

Також, у повідомленні від 15.12.2021 ОСОБА_4 попросила ОСОБА_9 передати їй нотаріально посвідчену розписку про відсутність будь-яких зобов`язань перед ОСОБА_8 .. Водночас, у ході проведення слідчих та процесуальних дій за участі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 така розписка віднайдена та вилучена на даний час не була. Вказана розписка по своїй суті суперечить як угодам, які укладені між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , так і відомостям, які відображає у своїх деклараціях ОСОБА_4 ..

Поряд з цим варто враховувати, що при проведенні досудового розслідування для встановлення наявності або відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, вагоме доказове значення становлять речі та документи, які на даний час органом досудового розслідування не здобуті та можуть переховуватись. Тож такий ризик приймається слідчим суддею до уваги.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків або експерта у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя, виходить із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, а тому ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків та інших осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на експертів, які визначили ринкову вартість станом на 14.12.2021 земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які вона набула у власність, з метою уточнення чи внесення змін до відповідного експертного дослідження. У той же час зберігається і ризик впливу підозрюваною на інших свідків у кримінальному провадженні з метою зміни, або приховання їх показань з приводу обставин, що розслідуються у кримінальному провадженні, зокрема щодо таких осіб:

- продавця за договором купівлі-продажу від 14.12.2021 ОСОБА_8 , яка здійснила продаж ОСОБА_4 земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та яка наразі відмовляється давати показання щодо обставин продажу зазначених об`єктів нерухомості;

- приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , якою 14.12.2021 зареєстровано угоди за участі ОСОБА_4 , яка допомагала визначити потрібну суму для договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , та яка наразі відмовляється давати показання щодо обставин угоди, пояснюючи це наявністю нотаріальної таємниці;

- ріелтора ОСОБА_10 , яка наразі у своїх показаннях підтверджує наміри ОСОБА_8 у 2021 році продати дві земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за 1 млн доларів США або більше;

- ріелтора ОСОБА_11 , яка наразі у своїх показаннях підтверджує наміри ОСОБА_8 у 2021 році продати дві земельні ділянки та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за 1 млн доларів США.

За таких обставин, ризик впливу на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя вважає доведеним, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом відповідних свідчень та дослідження їх судом. При цьому, слідчий суддя враховує приписи ч. 4 ст. 95 КПК України, за якими суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 КПК. Тож такий ризик встановлений та на даний час існує.

Про наявність ризику вчиняти інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує доводи сторони обвинувачення, та вважає такий ризик спроможним, оскільки, будучи суддею Північного апеляційного господарського суду, ОСОБА_4 , не маючи законних доходів, окрім заробітної плати судді, та не займаючись іншою оплачуваною діяльністю, змогла придбати активи вартістю 891 300 доларів США.

Крім того, на думку слідчого судді, оскільки ОСОБА_4 не відсторонена від посади судді та є особою, на яку покладено виконання функцій держави, а також поширюється вимога щодо подання нею електронних декларацій, існує вірогідність вчинення інших кримінальних правопорушень, у тому числі, внесення у відповідну декларацію недостовірних відомостей з метою приховання своїх доходів чи майнового стану загалом.

Втім варто зауважити, що слідчий суддя не приймає доводи сторони обвинувачення стосовно того, що кошти для придбання активів такої вартості ОСОБА_4 могла набути в результаті здійснення правосуддя шляхом вирішення справ на користь однієї із сторін у судовому спорі за ймовірного надання неправомірної вигоди, оскільки наразі правова природа походження цих коштів не встановлена, а таке твердження є лише припущенням органу досудового розслідування.

Отже, слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слід зазначити, що обґрунтовуючи доводи, які підлягають врахуванню під час вирішення цього клопотання, сторона захисту наголошує на тому, що ОСОБА_4 є професійним суддею із загальним стажем роботи у галузі права понад 39 років, яка зарекомендувала себе досвідченим фахівцем, дисциплінованим та відповідальним працівником. За багаторічну сумлінну працю, високий професіоналізм, досягнення в професійній діяльності суддя ОСОБА_4 була неодноразово нагороджена орденом «За заслуги III ступеня (2011), Грамотою Вищого господарського суду України (2014), нагрудним знаком «Почесний працівник господарського суду України (2014)». До дисциплінарної відповідальності не притягувалась. Разом з тим, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ОСОБА_4 систематично здійснює перерахування грошових коштів на потреби Збройних Сил України, які захищають територіальну цілісність нашої Держави. За надану допомогу ОСОБА_4 неодноразово отримувала подяки від військових частин.

При цьому вартим уваги є те, що належна поведінка та характеристика підозрюваної ОСОБА_4 в цілому, як людини та професіоналу своєї справи, на яку посилається сторона захисту, не свідчить про відсутність встановлених слідчим суддею ризиків.

Таким чином, для нівелювання вказаних ризиків необхідним є застосування до підозрюваної запобіжного заходу.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Поряд з цим, оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, якими є особиста порука та особисте зобов`язання, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього, та не відповідають тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа та вагомості наданих доказів. А також не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу, адже, з огляду на встановлені слідчим суддею ризики, у випадку їх настання, відсутні будь-які стримуючі стимули для належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, за санкцією однієї з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, наведені вище характеристики кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, переховувати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні; вчиняти інше кримінальне правопорушення, - свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж застава.

З огляду на встановлене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді застави буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 та зможе запобігти встановленим ризикам.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної, інших даних про її особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Детектив у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили визначити заставу у розмірі 5500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 16 654 000 грн, тобто у розмірі, що перевищує межу, визначену п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки, на думку сторони обвинувачення, внесення застави саме в такому розмірі зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної та не є непомірним для неї, адже будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, набула у власність активи у вигляді об`єктів нерухомого майна вартістю не менше 23 962 244 грн, вартість яких щонайменше на 16 341 917 грн перевищує її законні доходи. Доцільність визначення розміру застави саме у такому розмірі додатково обґрунтовується тим, що діюче кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює обов`язку розкривати джерело походження коштів для застави, а отже, заставу може бути внесено, у тому числі, іншою особою, яка має фінансову можливість.

На думку слідчого судді, зазначений детективом та підтриманий прокурором у засіданні розмір застави є надмірним, та не відповідає власне інституту застави, основною метою якого є не компенсація завданої злочином шкоди, що може бути застосовна до особи виключно на підставі вироку, а забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та, зокрема, явки до суду та слідчих органів.

Так, слідчий суддя, при визначенні розміру застави, враховує обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також відомості про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання на території України, її майновий стан.

Дослідивши подані матеріали, заслухавши учасників провадження, врахувавши відомості про особу підозрюваної, на переконання слідчого судді, обґрунтованим є визначення застави в меншому розмірі, ніж заявлено стороною обвинувачення, однак при цьому, в розмірі, що перевищує зазначені в ч. 5 ст. 182 КПК України межі, проте не є явно непомірним для підозрюваної, а саме у розмірі 5 000 000 грн (п`ять мільйонів гривень).

На переконання слідчого судді, так як інкриміноване кримінальне правопорушення є тяжким, саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та в той же час є таким, що відповідає вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним, враховуючи фінансовий стан підозрюваної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, та які передбачені пунктами 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя переконаний, що з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваної, необхідним є покладення на підозрювану обов`язків, про які просить сторона обвинувачення, за виключенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, необхідність покладення якого на підозрювану стороною обвинувачення не доведена.

Поряд з цим, слідчий суддя приходить до висновку про можливість покладення на підозрювану ОСОБА_4 обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, саме у такій редакції: утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0001938 від 05.12.2023.

Тому для зменшення наведених вище ризиків на підозрювану слід покласти наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до детектива, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися з м. Києва та Київської області, де вона проживає та працює, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0001938 від 05.12.2023.

На переконання слідчого судді, стороною захисту у судовому засіданні не спростовано необхідність покладення на підозрювану таких обов`язків та не надано слідчому судді достатніх доказів, які б перешкоджали їх виконанню.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що покладення на підозрювану обов`язків, передбачених п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження, має найменший вплив на реалізацію прав і свобод підозрюваної, отже, таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження, з урахуванням його стадії.

У той же час слід додати, що положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Таким чином, на підозрювану ОСОБА_4 доцільно покласти обов`язки строком на два місяці, тобто до 25.11.2025 включно, але в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001938 від 05.12.2023.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366-2, ст. 368-5 КК України (у редакції, чинній до 17.07.2025), запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 5 000 000 гривень (п`ять мільйонів гривень), яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду:

Код

Номер рахунку за стандартом ІВАN НОМЕР_3 .

Роз`яснити, що підозрювана не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує детективу, прокурору, слідчому судді.

За умови внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до детектива, прокурора та суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з м. Києва та Київської області, де вона проживає та працює, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0001938 від 05.12.2023.

Строк дії обов`язків, покладених судом на підозрювану, визначити до 25.11.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Контроль за виконанням покладених на підозрювану обов`язків покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваної та її явки за викликом, а також наслідки, передбачені ч.ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до детектива, прокурора, слідчого судді чи суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі невнесення нею або заставодавцем застави, до неї може бути застосований інший більш суворий запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1