ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/342/26 Справа № 703/6844/24 Категорія: ч. 3 ст. 307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07.01.2026 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 07.03.2026 включно, -

в с т а н о в и л а :

На розгляді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 129 КК України.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2024 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено, останнього разу ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до 16.01.2026 включно.

Під час судового розгляду прокурор звернувся із письмовим клопотанням про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і таке було підтримане потерпілим та його представником.

Клопотання обґрунтовує ризиками, що відповідно до п. 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, полягають в тому, що обвинувачений, в якого відсутні міцні соціальні зв`язки, усвідомлюючи суворість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочинів, серед яких є умисні тяжкий та особливо тяжкий, а також пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, може ухилятися від суду, а саме переховуватись, така поведінка була допущена ним після вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим перебував у розшуку, в разі звільнення з-під варти може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які судом не допитані, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кілька кримінальних правопорушень під час іспитового строку, тому запобіжний захід слід продовжити на 60 днів, без визначення розміру застави.

Сторона обвинувачення також посилається на те, що в кримінальному провадженні дотримано вимогу обгрунтованої підозри та отримано вагомі докази, що свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого ОСОБА_8 із кримінальними правопорушеннями, що є предметом судового розгляду.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07.01.2026 року, клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 07.03.2026 включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 січня 2026 року, про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 діб.

2. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисту про зміну запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою.

3. Змінити застосований до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів , передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 310 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на визначення альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою останнього.

Вважає, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вказує, що ризики, вказані в клопотанні, не підкріплені жодними доказами, відтак не доведені суду. ОСОБА_8 не вчиняв спроб ухилитися від суду, не порушував заборон у зв`язку із застосованим щодо нього запобіжним заходом, правил, що діють в установі попереднього ув`язнення, не мав та не має намірів протиправно впливати на інших учасників кримінального провадження, відсутні будь-які інші обставини, що виправдовують його тривале тримання під вартою, строк якого на даний час перевищив один рік.

Вказує, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має міцні соціальні зв"язки, має постійне житло , має хвору матір інваліда II групи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має проблеми з пересуванням та яка потребує догляду, має батька пенсіонера ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має гіпертонічну хворобу II ступеня, який постійно скаржиться на головні болі, запаморочення, " погіршення пам"яті, підвищений АТ, болі в колінних суглобах, болі в поперековому відділі хребта з іррадіацією переважно в праву ногу, слабкість правої ступні, порушення рухів через біль, внаслідок чого потребує сторонньої допомоги, а також є учасником бойових дій.

На даний час не існує будь-які ризиків зазначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_8 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, більш того місцем його проживання є АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені.

ОСОБА_8 немає наміру впливати на потерпілого, свідків, експерта так як, під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблені висновки експерта які долучені до матеріалів, перебувають у прокурора.

Сторона захисту вважає що в суду є можливість заборонити ОСОБА_8 спілкування з певним колом осіб, та виконання ним відповідної процесуальної поведінки.

Посилання прокурора нате, що ОСОБА_8 вчинив новий злочин перебуваючи на іспитовому терміні проте, не зазначив, що його дія спливла ще 11.03.2025 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 129 КК України.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2024 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено, останнього разу ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до 16.01.2026 включно.

Під час судового розгляду прокурор звернувся із письмовим клопотанням про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і таке було підтримане потерпілим та його представником.

Клопотання обґрунтовує ризиками, що відповідно до п. 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, полягають в тому, що обвинувачений, в якого відсутні міцні соціальні зв`язки, усвідомлюючи суворість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочинів, серед яких є умисні тяжкий та особливо тяжкий, а також пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, може ухилятися від суду, а саме переховуватись, така поведінка була допущена ним після вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим перебував у розшуку, в разі звільнення з-під варти може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які судом не допитані, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кілька кримінальних правопорушень під час іспитового строку, тому запобіжний захід слід продовжити на 60 днів, без визначення розміру застави.

Сторона обвинувачення також посилається на те, що в кримінальному провадженні дотримано вимогу обгрунтованої підозри та отримано вагомі докази, що свідчать про об`єктивний зв`язок обвинуваченого ОСОБА_8 із кримінальними правопорушеннями, що є предметом судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що заявлені прокурором ризики на цей час не зменшилися і продовжують існувати, а жоден більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а тому наявна необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на тих умовах, на яких він був обраний, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання перерахованих ризиків, (а саме: ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому і кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення), та забезпечення належне виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Щодо ризику ухилення від суду, то в своєму клопотанні прокурор посилався на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких є тяжкі та особливо тяжкі злочини, вчинені під час звільнення від покарання із випробуванням.

Ризик переховування від суду обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками, серед яких суворість передбаченого покарання.

Правові підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження оцінюються колегією суддів з огляду на ввесь обсяг обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 129 КК України.

Однак тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування обвинуваченого від суду.

Такою, поміж іншого, є поведінка обвинуваченого після подій кримінального правопорушення, що була висвітлена в засобах масової інформації, набула значного поширення та суспільного розголосу, оскільки ОСОБА_8 переховувався від правоохоронних органів та був затриманий в іншому населеному пункті.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини, з огляду на стадію судового провадження, на даний час підтверджені виключно відомостями обвинувального акту та додатків і такі містять відомості про оголошення 10.09.2024 розшуку обвинуваченого ОСОБА_8 , його затримання 11.09.2024 на виконання ухвали слідчого судді, що свідчить щонайменше про його неявку для розгляду клопотання органу досудового розслідування щодо запобіжного заходу.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 хоча і має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, однак до затримання фактично проживав за іншою адресою. Суду не надано доказів, що обвинувачений офіційно працевлаштований або здійснює трудову діяльність, що є законним джерелом доходу, в зв`язку із чим суд не погоджується із доводами сторони захисту про те, що обвинувачений має легальний дохід від підприємництва, має потребу працювати, утримувати непрацездатних батьків. ОСОБА_8 не одружений, дітей не має, з наявних відомостей та документів не вбачається перебування на його утриманні непрацездатних осіб.

Колегія суддів вважає, що наведених стороною захисту відомостей для висновку про наявність у обвинуваченого достатньо міцних соціальних зв`язків недостатньо. В таких умовах ризик того, що обвинувачений може вчинити спроби ухилитися від суду, не може бути виключений, на даний час підстави для висновку, що даний ризик зменшився, відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, колегія суддів виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань у кримінальному провадженні на різних його етапах та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань безпосередньо судом. Потерпілий та свідки в даному кримінальному провадженні судом не допитувалися. Разом з тим суд погоджується із доводами сторони захисту щодо того, що суттєвою причиною тривалого судового розгляду є, поміж іншого, процесуальна поведінка потерпілого ОСОБА_11 , який ухиляється від явки до суду, однак це не виключає існування описаного ризику, станом на час розгляду даного клопотання потерпілий присутній в судовому засіданні в порядку, що передбачений ч. 7 ст. 336 КПК України, перебуваючи в приміщенні суду, яким здійснюється судовий розгляд.

Колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відсутні відомості про те, що він має належне та постійне джерело доходу, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, а серед злочинів, у вчиненні яких обвинувачується в даному кримінальному провадженні, є особливо тяжкий, пов`язаний із застосуванням насильства, а також корисливі, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, вчинені, за версією обвинувачення, організованою групою.

Також колегія суддів враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , кількість яких є значною, мали місце через невеликий проміжок часу після засудження його 11.03.2024 за ч. 1 ст. 186 КК України та звільнення від покарання з випробуванням, кількість епізодів злочинної діяльності вказує на стійку протиправну спрямованість його поведінки.

Відтак, колегія суддів приходить до переконливого висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

Зважаючи на те, що колегія суддів прийшла до висновку щодо доведеності заявлених ризиків і необхідності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , тому доводи сторони захисту з приводу відсутності ризиків та необґрунтованості клопотання спростовуються висновками суду про зворотне.

Доводи апелянта, про те, що обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час безпідставно утримується під вартою, слід зазначити, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (заява №28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, серед яких тяжкі та особливо тяжкі, пов`язані із застосуванням насильства, незаконним обігом наркотичних засобів, вчиненим у складі організованої групи, у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, з метою уникнення незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, для виключення можливості ухилитися від суду, більш м`якого запобіжного заходу на даний час недостатньо.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Підстав для зміни, скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07.01.2026 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 07.03.2026 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -