Справа № 464/5595/25
пр.№ 1-кп/464/521/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 08.08.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно зі ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , незважаючи на введення та дію на території України правового режиму воєнного стану, 20.07.2025 близько 22:00 год. перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , одержав від потерпілого ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , кредитну банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім?я ОСОБА_6 , на якій станом на 20.07.2025 були кредитні грошові кошти у сумі 16 000 грн. та якому потерпілий повідомив пін код від карти для того, щоб ОСОБА_4 придбав алкогольні напої (пляшку горілки). Однак, ОСОБА_4 вийшовши з будинку, попрямував до банкомату, який знаходиться біля ТЦ «ВАМ», що за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 62, та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти, які належать потерпілому ОСОБА_6 та які він зняв із кредитної банківської карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , виданої на ім?я ОСОБА_6 , двома окремими трансакціями: 5 000 грн. о 22.43 год. та 10 000 грн. о 22.45 год., після чого з викраденими коштами покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 15 000 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , який ствердив, що захист своїх інтересів в ході судового розгляду здійснює самостійно без участі захисника, винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та надав показання, в яких повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі щодо часу, місця та мотивів вчинення злочину. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин.

Суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора заперечень з цього приводу не поступило.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, зазначив про відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди шляхом повернення коштів.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2023 у справі № 127/10995/19, яку суд застосовує у відповідності до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, який вчинено проти власності з корисливих мотивів, його наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, яку відшкодовано шляхом повернення обвинуваченим коштів, дані про особу винного, який є одружений, не працює, на обліках в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, згідно зі ст. 89 судимості не має.

Беручи до уваги вищевказані обставини, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України на строк п`ять років. Саме такі вид та розмір покарання є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України).

Враховуючи щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,добровільне відшкодування шкоди потерпілому, що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину та його поведінку після його вчинення, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченого необхідно звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк один рік шість місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Відомості, які б спростовували означений висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Речові докази, а саме:

- футболку білого кольору фірми «SOL'S-IMPERIAL 11500» розмір М, із написом «LAVAZZA, TORINO, ITALIA, 1895», кепку чорного кольору із написом «Reebook», штани чорного кольору на чорній резинці із написом на лівій штанині «sports» та «JK», розмір 52, куртку чорного кольору, з написом зліва «The North Face», без бірки, визнані речовими доказами згідно з постановою слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 12.08.2025, необхідно залишити у власності ОСОБА_4 ;

- компакт-диск DVD-R, визнаний речовим доказом згідно з постановою слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 11.08.2025, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази, а саме:

- футболку білого кольору фірми «SOL'S-IMPERIAL 11500» розмір М, із написом «LAVAZZA, TORINO, ITALIA, 1895», кепку чорного кольору із написом «Reebook», штани чорного кольору на чорній резинці із написом на лівій штанині «sports» та «JK», розмір 52, куртку чорного кольору, з написом зліва «The North Face», без бірки, визнані речовими доказами згідно з постановою слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 12.08.2025, залишити у власності ОСОБА_4 ;

- компакт-диск DVD-R, визнаний речовим доказом згідно з постановою слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 11.08.2025, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_8