Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8096/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/787/25
Категорія ч.3 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000937 за апеляційною скарг ою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 червня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільнопілля Ружинського району Житомирської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.3 ст.307 КК України на ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положення ст.75 КК України з іспитовим строком. Вважає, вирок незаконним та необгрунтованим, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що ухвалюючи вирок суд першої інстанції надав невірну оцінку поясненням обвинуваченого, а також письмовим доказам по справі. Надає свою оцінку вказаним доказам та вважає, що досліджені судом першої інстанції докази не доводять наявності у ОСОБА_7 мети збуту психотропних речовин. Вказує, що ОСОБА_7 є наркозалежною особою та придбав великий обсяг психотропної речовини для власних потреб на тривалий термін. Вважає, що протокол огляду місця події від 01.12.2022 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки огляд було проведено фактично за участі лише одного понятого, тобто його було отримано з порушенням вимог ст.223 КПК України. Зазначає, що протокол огляду предмету від 02.12.2022 року також не можна вважати належним доказом, оскільки виявлена в телефоні ОСОБА_7 переписка не має відношення до вказаного кримінального провадження. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не було враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, працює неофіційно, має тісні родинні зв`язки з батьками, за місцем проживання в цілому характеризується позитивно та на даний час документально зафіксовано відсутність у обвинуваченого алкогольної та наркотичної залежності.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 червня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного йому особистого майна, окрім житла.

Початок строку відбування покарання встановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 12.05.2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання період перебування під домашнім арештом цілодобово з 18.10.2023 по 16.12.2023 з розрахунку, що трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяця з дня ухвалення вироку, тобто до 22.08.2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення Житомирським науково дослідним експертно-криміналістичним центром судових експертиз матеріалів, речовин та виробів,, які становлять 12081 (дванадцять тисяч вісімдесят одну) гривню 92 копійки.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_7 у невстановлений день, час, місці, але не пізніше 01.12.2022, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями у сфері обігу психотропних речовин, у зв`язку із чим, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою збуту психотропних речовин для особистого збагачення, за допомогою мобільного телефону, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, зв`язався з невстановленою слідством особою, з якою домовився про зайняття спільним продажем психотропних речовин. Таким чином, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з невстановленою особою з метою незаконного збуту психотропних речовин, зокрема для збуту не менше, як 80 згортків із психотропною речовиною.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, ОСОБА_7 замовив у невстановлений час та місці, у невстановленої особи, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, вагою не менше 26,03910 г., що є особливо великим розміром, та психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою не менше 8,3363 г., що є великим розміром.

В подальшому, 01.12.2022 неподалік АЗС «Еnеrgу рlus», що знаходиться поруч із будинком № 66, що по вулиці Одеській в м. Бердичеві Житомирської області, із завчасно приготовленої схованки, ОСОБА_7 забрав згорток із ізоляційної стрічки, в якому знаходилися розфасована особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено РVР в особливо великих розмірах та психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін у великих розмірах, поклавши його до внутрішнього карману своєї куртки та в подальшому зберігав при собі з метою збуту, поки не був зупинний співробітниками Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.

Цього ж дня, в період часу з 13 год. 17 хв. по 14 год. 30 хв. працівниками поліції під час проведення огляду місця події неподалік будинку №128-А, що по вулиці Європейська в м. Бердичеві Житомирської області у ОСОБА_7 виявлено та вилучено 60 згортків з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - РVР, загальною масою 26,03910 грам, що є особливо великим розміром, та 20 згортків з психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною вагою 8,3363 грам, що є великим розміром, які останній незаконно придбав та зберігав з метою збуту та добровільно видав працівникам поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах особливо небезпечної психотропної речовини та у великих розмірах психотропної речовини.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про повторне дослідження доказів, а саме : протоколу огляду місця події від 01.12.2022 року (т.1 а.п.40-49) та протоколу огляду предметів від 02.12.2022 року (т.1 а.п.51-52).

Клопотання обгрунтовано тим, що суд дослідивши вказані докази, надав їм неправильну оцінку, що вплинуло на прийняте рішення.

З`ясувавши думку прокурора в заперечення повторного дослідження доказів, колегія суддів дійшла висновку про задоволення зазначеного клопотання, оскільки апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією у реалізації права на справедливий судовий розгляд, а відповідно до позиції Верховного суду, якщо в апеляційній скарзі ставиться питання про ухвалення протилежного рішення, суд апеляційної інстанції повинен дослідити докази, на які посилається сторона.

Зазначене також не суперечить вимогам ч.3 ст.404 КПК України, за умови обгрунтованості такого клопотання.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає можливим повторно дослідити вказані письмові докази.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарг, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів провадження вбачається, що, дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах та психотропної речовини у великих розмірах. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та показав, що близько 3 років він вживав наркотики. В кінці листопада/на початку грудня 2022 він дійсно придбав в інтернет-магазині «Стелс» для власного вживання психотропні речовини: альфа пвп близько 60 грам та амфетамін близько 20 грам. Забрав психотропні речовини в м. Бердичеві по вул. Одеській, 66, і в той же день в районі вокзалу його зупинили працівники поліції, які вилучили їх. Цього обсягу психотропних речовин мало вистачити приблизно на півроку вживання. Брав великий обсяг, щоб раз за разом не ходити по закладки.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 надав аналогічні пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги захисника.

Проте, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показаннях свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що приблизно півтора роки тому він приїхав на базар в м. Бердичеві за покупками та сидів в авто, коли до нього підійшли працівники поліції та запросили бути свідком. Разом з ним був ще один свідок. Коли він підійшов, то на капоті автомобіля лежав згорток, його розгорнули і всередині нього були ще різнокольорові згортки. Були складені якісь документи, які він підписав. На ОСОБА_7 ніхто тиску не чинив, він добровільно видав згорток. Ніхто не казав, яка там кількість. Був на місці події хвилин 20. Коли залишав місце події, то згортки лежали. Коли приїхав додому, йому зателефонував хтось з поліції і він підписав якийсь документ, але що підписав не пам`ятає;

- показаннях свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він працює оперуповноваженим Бердичівського РВП, в той день він з ОСОБА_11 працював в районі вокзалу в м. Бердичеві. В ході відпрацювання району вони розійшлися. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_11 і попросив підійти перевірити одного чоловіка. Коли він підійшов, то чоловік помітно нервував. При поверхневій перевірці у чоловіка виявили згорток та відразу викликали слідчо-оперативну групу. В подальшому вони залучили двох понятих та в їх присутності у обвинуваченого ОСОБА_7 вилучили згорток з великою кількістю маленьких згортків. На місці обвинувачений визнавав, що розкладає закладки, співпрацює з магазином «Stels», який продає заборонені речовини, показував локації в телефоні. Понятий ОСОБА_12 відволікався, йому постійно телефонувала дружина, але він був до кінця слідчої дії і ставив свій підпис в протоколі;

- показаннях свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що в кінці листопада 2022 року він йшов додому, коли його запросили бути свідком. При ньому обвинувачений добровільно видав працівникам поліції пакунок, який вони в подальшому розірвали і всередині виявили різнокольорові пакуночки, приблизно 100 штук. Згортки розклали на капоті поліцейського авто. Декілька згортків розгорнули і всередині виявили якийсь порошок. Всі пакетики були упаковані працівниками поліції. Він прочитав протокол, розписався в ньому та на упакуванні, після чого пішов додому. Під час огляду здійснювали фотографування. Під час огляду був ще один свідок, який був до кінця огляду та підписав протокол;

- протоколі огляду місця події від 01.12.2022 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що на ділянці місцевості розміром 4х4м, яка розташована за адресою: вул. Європейська, 128а, м. Бердичів, ОСОБА_7 в присутності двох понятих добровільно дістав з внутрішньої кишені куртки та видав працівникам поліції згорток з ізоляційною стрічкою коричневого кольору, всередині якого наявні психотропні речовини «амфетамін» та «PVP». При відкритті вказаного згортка виявлено 14 прозорих зіп-пакетів, всередині яких виявлено поліетиленові згортки меншого розміру різних кольорів. На двох прозорих зіп-пакетах міститься надпис «AMF», в кожному з цих двох пакетів міститься по 10 меншого розміру згортків із світло - коричневою речовиною, які упаковано до пакету №PSP 1181782 та вилучено до Бердичівського РВП. Інші 12 прозорих зіп-пакетів, всередині яких знаходиться 60 згортків меншого розміру різного кольору із кристалічною речовиною, запаковано до пакету №PSP 1181781 та вилучено до Бердичівського РВП. Також до Бердичівського РВП було вилучено телефон «iPhone 7» належний ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_7 повідомив, що дані згортки він мав намір збути шляхом розкладання закладок (т.1 а.п. 40 - 49);

- протоколі огляду предметів від 02.12.2022 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що в приміщенні службового кабінету № 24 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області було оглянуто мобільний телефон «іРhone 7» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_7 в ході огляду місця події 01.12.2022. Під час огляду зафіксовано наявність встановленого на телефоні програмного забезпечення «Telegram», при відкритті якого виявлено «Телеграм-канали» з назвами « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Кристоф». При натисканні на екрані на символ із назвою діалогу (каналу) «Кристоф» зафіксовано переписку між учасниками (адміністраторами) каналів. Під час огляду даних діалогів встановлено, що особа під псевдонімом веде переписку із особами, що представляються адміністратором даного телеграм - каналу. Особі під псевдонімом відправляються фотографії з геолокацією «МК» - мастер кладу, в якому міститься різна кількість згортків ззовні схожих на психотропні речовини ( т.1 а.п. 51- 52);

- висновку експерта від 30.01.2023 року № СЕ-19/106-22/13339-НЗПРАП з ілюстративною таблицею, відповідно до якого надана на експертизу порошкоподібна речовина бежевого кольору, що знаходилась у дванадцяти згортках, що були виявлені та вилучені 01.12.2022 під час огляду місцевості за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 128а (як зазначено в постанові) та були упаковані в спецпакет №PSP 1181782 містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну у перерахунку на загальну масу представленої речовини становить: 0,2674г; 0,2415г; 0,2376г; 0,2491г; 0,2625г; 0,2739г; 0,2539г; 0,3004г; 0,2698г; 0,2622г; 0,5622г; 0,5256г; 0,5545г; 0,5713г; 0,5829г; 0,6553г; 0,5570г; 0,5719г; 0,6078г, 0,5295г. (т.1 а.п. 53 - 62);

- висновку експерта від 15.03.2024 року № СЕ-19/106-22/13341-НЗПРАП з ілюстративною таблицею, відповідно до якого надані на експертизу кристалічні речовини, які знаходилися в 60 згортках, які було виявлено та вилучено під час огляду ділянки місцевості за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 128а, 01.12.2022 у ОСОБА_7 та було упаковано до спеціального пакету №PSP 1181781 (як зазначено в постанові) містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-он) в перерахунку на загальну масу речовини становить 26,03910г. (т.1 а.п. 65 - 89).

- акті спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування №Д-124 від 17.10.2023, згідно якого ОСОБА_7 вживає горілку з 16 років 1-2 рази на тиждень зі слів останнього, визнаний наркологічно здоровим та примусового лікування не потребує (т.1 а.п. 97).

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за обставин встановлених судом, доведена повністю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що вказані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність вказаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за обставин, встановлених судом, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах та психотропної речовини у великих розмірах.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції надав невірну оцінку показам обвинуваченого, який фактично не заперечував свою вину у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, однак наголошував, що являється наркозалежним та придбав психотропні речовини для власного вживання без мети збуту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки показання обвинуваченого містяться у вироку суду, і суд першої інстанції надав їм належну оцінку.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 придбав психотропні речовини для власного вживання без мети збуту, є аналогічними тим, що були надані стороною захисту під час розгляду провадження в суді першої інстанції, на які у вироку суду надано вичерпну відповідь.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року (справа № 335/5044/16-к, провадження № 51-2641км18) та ряду інших рішень Верховного Суду, спосіб упакування та розфасування наркотичних засобів може свідчити про умисел на їх збут за умов наявності, в тому числі, й інших достатніх, взаємопов`язаних між собою у сукупності зібраних доказів, зокрема: розміру наркотичних засобів; поведінки суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Так, аналізуючи обставини цієї справи, суд першої інстанції констатував, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено та не спростовується стороною захисту факт придбання обвинуваченим ОСОБА_7 психотропних речовин PVP та амфетамін. При цьому, обвинувачений в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що в інтернет-магазині замовив близько 60 грам PVP та 20 грам амфетаміну, тобто його умисел був направлений на придбання психотропних речовин в особливо великих розмірах, що об`єктивно перевищує потреби однієї людини для власного вживання.

Вказані психотропні речовини ОСОБА_7 зберігав в розфасованому вигляді від 0,25 г. до 1 г., що також об`єктивно не має сенсу, коли б їх він придбав для власного вживання, а не для збуту.

Також, суд першої інстанції зазначив, що критично ставиться до показань обвинуваченого про те, що він близько трьох років вживав наркотичні речовини, а тому придбану психотропну речовину придбав для власного вживання, оскільки вони спростовуються даними дослідженого в судовому засіданні акту спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування №Д-124 від 17.10.2023, згідно якого ОСОБА_7 є наркологічно здоровим, про вживання наркотичних або психотропних речовин лікарям не повідомляв, вказавши лише, що він вживає алкоголь з 16 років.

Всі ці обставини в сукупності свідчать про направленість умислу обвинуваченого на подальший збут психотропних речовин, а не на власне вживання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наркотичні засоби обвинувачений ОСОБА_7 придбав і зберігав саме з метою збуту, оскільки про це свідчить поведінка обвинуваченого, спосіб упакування та розфасування наркотичних засобів для зручності їх реалізації, а також великий та особливо великий розмір вилучених психотропних речовин, що вказує на об`єктивне значне перевищення потреби ОСОБА_7 у нібито власному вживанні.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога не перебуває, згідно акту спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування №Д-124 від 17.10.2023, є наркологічно здоровим, а також під час проведення огляду місця подій 01.12.2022 року ОСОБА_7 особисто повідомив працівникам поліції, що в подальшому мав намір збути наркотичні засоби шляхом закладок, що підтверджується його власноручним підписом у протоколі огляду місця події (т.1 а.п.40-49, 97).

Твердження апелянта про те, що медична комісія за результатами якої було складено акт №Д-124 була проведена лише 17.10.2023 року, тобто майже через рік після затримання ОСОБА_7 працівниками поліції (01.12.2022 року), а тому її результати не спростовують факту вживання останнім психотропних речовин до затримання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога ніколи не перебував, і матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що останній являється наркозалежним.

Посилання захисника на те, що осіб, яким ОСОБА_7 нібито мав збути наркотичний засіб, органом досудового розслідування встановлено не було, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони також не спростовують висновків суду та не впливають на правильність кваліфікації та доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, враховуючи, що обвинуваченому інкримінується незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а не збут наркотичних засобів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений придбав та зберігав психотропні речовини у великих та особливо великих розмірах саме з метою збуту, а тому підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 307 КК України на ч.2 ст.309 КК України не вбачає.

Доводи апелянта про те, що протокол огляду місця подій від 01.12.2022 року не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки огляд було проведено за участі лише одного понятого ОСОБА_9 , який не пам`ятає чи рахувалися згортки, які були вилучені працівниками поліції у ОСОБА_7 , а також залишив місце події до закінчення слідчої дії, тобто огляд було проведено з порушенням вимог ст.223 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони аналогічні доводам сторони захисту під час розгляду провадження в суді першої інстанції, на які у вироку надано вичерпну відповідь.

Згідно положень ч.1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В свою чергу, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд вказаних вимог закону дотримався, в тому числі і щодо його оцінки на предмет законності та допустимості.

Так, у вироку суду зазначено, що відповідно до ч.7 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.

Таким чином, КПК не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді, якщо він проводиться не в житлі чи іншому володінні особи, а тому визнавати такий протокол огляду недопустимим з підстав неналежної участі в ньому одного понятого, суд підстав не вбачає.

Разом з тим, як вбачається з протоколу огляду місця події від 01.12.2022 року, огляд працівниками поліції проводився за участі двох понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які власноручно розписалися у даному протоколі (т.1 а.п.40-49), та надаючи пояснення в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили, що були присутні на місці події у вказаний в протоколі час та у їхній присутності обвинувачений ОСОБА_7 без будь якого тиску, добровільно видав працівникам поліції згорток, який вони відкрили і виявили в ньому різнокольорові згортки з порошком. В подальшому, все що було вилучено у обвинуваченого було запаковано працівниками поліції.

Допитаний же в судовому засіданні суду першої інстанції оперативний працівник Бердичівського РВП ОСОБА_10 підтвердив, що оперативними працівниками були залучені два понятих, один з яких ОСОБА_9 , який постійно відволікався від слідчої дії, оскільки йому постійно телефонувала дружина, хоча він був до кінця слідчої дії і підписав протокол.

Наявність під час огляду місця події 01.12.2022 року двох понятих підтверджується також і додатком до протоколу слідчої дії у вигляді фототаблиці, на якій зображено як ОСОБА_13 так і ОСОБА_9 під час вилучення в обвинуваченого психотропних речовин.

Таким чином, неможливість одного з понятих пригадати всіх обставин огляду місця події внаслідок неналежного виконання процесуальних обов`язків, в ситуації, коли участь понятих не є обов`язковою, а обставини, зафіксовані в протоколі повністю підтверджуються другим понятим та фототаблицею до протоколу, не дають підстав для визнання цього протоколу недопустимим доказом.

Крім того, вказаний протокол огляду місця події від 01.12.2022 року з фототаблицею до нього та спец. пакети, до яких було запаковано вилучені у ОСОБА_7 згортки, були підписані не лише понятими, слідчим і спеціалістом, а й самим обвинуваченим без будь-яких зауважень, що виключає сумнів у відповідності вилученої у обвинуваченого психотропної речовини і тієї, яка була надана на експертизу.

Що стосується доводів захисника про те, що протокол огляду предмету від 02.12.2022 року також не можна вважати належним доказом, оскільки виявлена в оглянутому телефоні ОСОБА_7 переписка не відповідає обставинам даного кримінального провадження, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як вбачається з протоколу огляду предмета від 02.12.2022 року, працівниками поліції в межах даного кримінального провадження було оглянуто мобільний телефон «іРhone 7» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , в ході якого виявлено переписку останнього з особою на ім`я ОСОБА_14 (без можливості встановити дату переписки), яка шляхом залишення закладки в обумовленому місці з конкретними координатами передає ОСОБА_7 речовини, схожі на психотропні, які розфасовані в поліетиленові пакетики, на кшталт тих, які були вилучені у ОСОБА_7 працівниками поліції 01.12.2022 року та перераховує останньому за це гроші (т.1 а.п.51-52), що свідчить не про придбання ОСОБА_7 вказаних речовин для власного вживання, оскільки гроші перераховували йому, а не навпаки, а для подальшого розповсюдження, за що він і отримував ці кошти

Зазначений факт на переконання колегії суддів свідчить про те, що така поведінка ОСОБА_7 мала місце і до 01.12.2022 року, коли в нього було вилучено розфасовану психотропну речовину у великих та особливо великих розмірах. Більш того, вказані обставини ОСОБА_7 особисто підтвердив під час огляду місця події 01.12.2022 (а.п.40 т.1).

Таким чином, вказаний протокол огляду предмета було отримано у встановленому КПК України порядку, і він в розумінні ст.ст.84,85 КПК України є належним доказом, оскільки непрямо вказує на існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують, згідно ст.66 КК України або обтяжують, згідно ст.67 КК України, покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, позитивно характеризується, неодружений, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, на спеціалізованих обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, наркотично здоровий.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому ч.3 ст.307 КК України, з конфіскацією всього належного йому особистого майна, окрім житла, та вважав, що саме таке покарання, буде необхідним та достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, враховуючи, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч.3 ст.307 КК України, фактично не визнав, посилаючись на те, що придбав та зберігав психотропні речовини без мети збуту.

Крім того, призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.3 ст.307 КК України, відповідно до ст.414 КПК України не можна вважати явно несправедливим через суворість, враховуючи вищенаведені обставини.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції не враховано належним чином, що ОСОБА_7 раніше не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, працює неофіційно, має тісні родинні зв`язки з батьками, за місцем проживання в цілому характеризується позитивно, а також те, що на теперішній час документально зафіксовано відсутність у обвинуваченого алкогольної та наркотичної залежності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані дані про особу обвинуваченого враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Будь яких інших підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання апелянтом не наведено та з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального закону, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції, який відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: