Справа № 710/1176/25
Провадження № 1-кп/710/138/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2025 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

начальника Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, відомості про яке внесені 01.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000317 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола Черкаської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацевлаштованого, одруженого, із середньою освітою, на утриманні неповнолітніх, малолітніх дітей немає, не є особою із інвалідністю , раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 близько 07.00 години 30.07.2025, більш точний час не встановлено, прийшов до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, а також проведення в них огляду, всупереч волі законного власника, розуміючи протиправний характер своїх дій, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла, шляхом вільного доступу проник на територію двору, після чого відштовхнувши потерпілу ОСОБА_6 від вхідних дверей житлового будинку, проник до його веранди та в присутності останньої, а також малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , став проводити в ній огляд, хибно вважаючи що там знаходяться його речі. Не виявивши у веранді будинку своїх речей та продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 став ходити по двору та підсобних приміщеннях зазначеного домоволодіння, оглядаючи їх. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 порушив недоторканість житла потерпілої ОСОБА_6 ..

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , як кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, проведення в них огляду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_4 вину не визнав, повідомив, що 30го числа, рано він був на рибалці. В той день був дощ і він намок, близько 7 години ранку він поїхав до хазяйства та передягнутись, від`їхав хвилин на 10-15, а коли повернувся, то риби, яку він зловив, вже не було, вудочки були витягнуті. На тому місці, де була риба, лежав дитячий шльопанець. Так як був дощ і було болото, то були сліди від взуття. Було видно, що одна нога була боса, а інша у взутті. Він пішов по слідам через город і прийшов до будинку потерпілої. Відкрив двері до хати, а вона саме виходила, він сказав, що ось ваше взуття, а ви віддайте те, що взяли. Вона сказали, що нічого вони не брали, якщо хочеш, то заходь дивись. Він оглянув, не заходячи, побачив, що його речей немає і вийшов, пішов назад до ставка городами. Потім до нього приїхала її донька з кимось, почали розказувати, що він побив бабу, він заперечував. Він був з товаришем, той нікуди не заходив, просто стояв чекав його внизу. Садок із рибою він так і не знайшов, писав заяву, на яку ніхто не відреагував, а тоді він дізнався, що на нього таке заявили. Запевняв, що потерпілу не бив, з внуком не говорив, просто бачив його в будинку, коли той виглядав із-за дверей.

Захисник просив ухвалити виправдувальний вирок, оскільки строною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, доведена дослідженими доказами у справі.

Показами потерпілої та свідків:

так потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні надала наступні покази. До неї приїхав онук та пішов на рибалку, з якої прибіг весь знервований, його трусило, на її питання «що сталось?» останній відповів, що йому сказав дядько, що втопить його у ставку, забрав у нього рибу, внук зловив карасиків штук 6. На другий день, малий вийшов на город і побачив того чоловіка, який йому погрожував, то був ОСОБА_9 , він приїхав знову до ставка. Ставок знаходиться нижче городу. Було годин 7 ранку, ОСОБА_10 прийшов до них з ОСОБА_11 , внук був у хаті, а вона саме виходила з веранди, як обвинувачений почав ломитись до будинку, вона не пускала, не давала йому відкрити двері, він шарпнув її, так як вона стояла біля вхідних дверей. Він вдарив її, ще більше тижня відчувала біль під грудьми. Коли він зайшов у веранду, побачив, що там лежала сітка онука, для риби. Вона сказала, що це дитини сітки, йому мама дала. Потім ОСОБА_12 ходив по двору, городу шукав свої сітки. Валебний стояв біля криниці, він не заходив нікуди і не ломився, а вже потім шукали вдвох по всьому дворі.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надав покази, згідно яких вказав, що він є старостою села, де проживає потерпіла, в кінці липня 2025 року, коли він приїхав на роботу на 08.00 годину, його біля старостату вже чекала ОСОБА_6 , яка була дуже знервована, плакала, казала, що до неї прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_14 з претензією, що чи то вона, чи її онук, вкрали рибу, почали шукати ту рибу, штовхали її. Вона не знала, що їй робити, він сказав, що треба зателефонувати до поліції, так як вона стара людина, то попросила зателефонувати його, що він і зробив. Повідомив поліції про ситуацію, вказав свою особу та дані потерпілої, та чекали поліцію для з`ясування обставин. У домоволодінні потерпілої при подіях не перебував, тому не знає , що там було. ОСОБА_15 повідомила йому, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 шукали рибу на території її двору.

Допитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_7 у присутності психолога ОСОБА_16 та законного представника ОСОБА_17 , у судовому засіданні повідомив, що близько 7 ранку, до них з бабусею прийшли двоє дядьків, один із них ОСОБА_12 . Вони зайшли до двору через город. Ветушко почав ломитись до будинку, а той другий шукав щось на городі. Обвинувачений ображав бабусю, штовхнув і вдарив її, щоб зайти у веранду, матюкав, шукав сітки з рибою, казав, що вони їх забрали. Шукали по дворі також. Коли нічого не знайшли, вони сіли в машину і поїхали.

Письмовими доказами.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.08.2025, ОСОБА_6 заявила, що 30.07.2025 близько 07.00 год. ОСОБА_18 незаконно проник до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки №382, виданої 05.08.2025 виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області, ОСОБА_6 належить домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 ..

Протоколом огляду місця події від 30.07.2025, який проведений зі згоди потерпілої та за участю понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , та відеозапису до нього, оглянуто домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де потерпіла показала та розповіла про події, що мали місце 30.07.2025.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2025, який проведений згідно з письмовою згодою ОСОБА_6 , за участю понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , та відеозапису до нього, у АДРЕСА_2 , потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 30.07.2025 близько 07.00 години з городу до її подвір`я прийшов ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 . Показала, як вона виходила із свого домоволодіння та в той час біля вхідних дверей стояв ОСОБА_10 та останній висловлювався нецензурною лайкою, та ліктем вдарив її в область грудей. Далі ОСОБА_10 зайшов до веранди домоволодіння та шукав сітки для риби. Потім потерпіла показала, як ОСОБА_10 ходив по території подвір`я.

Відповідно довідки, виданої ОСОБА_6 30.07.2025 КНП «Лікарня імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради ОТГ , остання має діагноз : забій грудини, що також підтверджується довідкою, виданою 30.07.2025 лікарем КНП «Лікарня імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради ОТГ.

Відповідно до висновку експерта №05-6-01/319, «підсумкова частина. 1-4. Згідно даних наданої медичної документації у гр. ОСОБА_6 було діагностовано забій грудини. Вказаний діагноз не підтверджений об`єктивними відомостями у наданій вищевказаній медичній документації, в зв`язку з чим, згідно п. 4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995, судово-медичній оцінці за ступенем тяжкості не підлягає».

Хоча відповідно висновку експерта наявні у потерпілої тілесні пошкодження і не були оцінені за ступенем тяжкості, однак наявність таких узгоджується із показами потерпілої та малолітнього свідка , який був очевидцем події кримінального правопорушення, про нанесення обвинуваченим удару потерпілій при спробі зайти до її домоволодіння.

Оцінюючи докази у їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердилися у повному обсязі, пред`явлене обвинувачення доведене повністю.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Аналізуючи показання обвинуваченого та доводи його захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення суд дійшов висновку, що такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, достовірність яких сумнівів не викликає і дану позицію обвинуваченого та його захисника суд вважає способом захисту обвинуваченого та намаганням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, є вчинення кримінального правопорушення відносно людини похилого віку та у присутності малолітньої дитини.

При призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується відповідно положень ст. 12 КК України, як проступок, спосіб вчинення такого («відштовхнувши потерпілу ОСОБА_6 від вхідних дверей житлового будинку, проник до його веранди та в присутності останньої, а також малолітнього…», наявність двох обставин, що обтяжують покарання, відсутністю пом`якшуючих обставин, посередню характеристику обвинуваченого по місцю проживання, поряд із цим, його вік (є людиною середнього віку), те, що обвинувачений не працює, одружений, дружина якого, ОСОБА_23 , має другу групу інвалідності, його ставлення до вчиненого ( не визнання вини), думку прокурора щодо міри покарання, з якою погодилась потерпіла, який вважав, що необхідно призначити покарання у виді обмеження волі строком на три роки, з іспитовим строком тривалістю три роки.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також ураховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням наведених обставини, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки.

На підставі статтей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1