Справа № 206/5651/25
Провадження № 1-кс/206/1169/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,

за участю:

скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2025 року від ОСОБА_3 до суду надійшла скарга на бездіяльність прокурора Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , яка обґрунтована тим, що ОСОБА_3 є потерпілою по кримінальному провадженню № 0002308. Скаржниця звернулася до суду у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону процесуальним керівником ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0002308, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще у 2018 році. З моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань минуло понад сім років, однак, протягом цього періоду органом досудового розслідування не вчинено жодних належних та ефективних процесуальних і слідчих дій, передбачених КПК України, спрямованих на фактичне виявлення та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, винних у незаконному ув`язненні її брата ОСОБА_5 . Кримінальне провадження фактично перебуває у стані безпідставного зволікання, що прямо суперечить завданням кримінального провадження, обов`язку слідчого та прокурора неухильно додержуватися вимог закону та принципу забезпечення розумних строків досудового розслідування. Невручення повідомлення про підозру протягом 7 років ситуація, що свідчить про повну протиправну бездіяльність прокурора. Враховуючи вищевикладене, скаржник просила визнати протиправною бездіяльність прокурора Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0002308 та зобов`язати останнього невідкладно провести ефективні дії, зокрема, вручити повідомлення про підозру ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Скаржник ОСОБА_3 просила задовольнити її скаргу з наведених в ній підстав.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ГУ НП в Луганській області проводиться досудове розслідування, останнім надаються певні доручення, здійснюється систематичний аналіз інтернет ресурсів, проводяться інші слідчі дії, але виникають складнощі у допиті свідків, які перебувають на окупованій території. Крім того, зібраних матеріалів органами досудового розслідування по даному кримінальному провадженні станом час розгляду даної скарги - не достатньо для повідомлення про підозру ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Крім того, вимоги скарги взагалі не можуть розглядатись в контексті ст.. 303 КПК України, а прокурор за змістом статті 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Враховуючи пояснення скаржника та прокурора, дослідивши матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні ГУ НП в Луганській області перебуває кримінальне провадження № 0002308 відомості про яке внесені до ЄРДР 26 липня 2017 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України.

Згідно з п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Згідно ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1частини першоїстатті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно із ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Так, слідчий суддя, виходячи із загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст. 7 КПК України, вважає, що предметом судового контролю слідчим суддею під час розгляду скарги на повідомлення про підозру є: обґрунтованість підозри, оскільки перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування і засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; форма і зміст документу повідомлення про підозру, а також порядок повідомлення про підозру (наявність повноважень у особи, яка здійснила таке повідомлення, тощо).

Разом із тим, із матеріалів скарги вбачається, що скаржником оскаржується бездіяльність прокурора, яка не підлягає оскарженню, виходячи із змісту ст. 303 КПК України.

Слід зазначити, що законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Слід також зауважити, що за змістом статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Процесуальна самостійність прокурора і його свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, в порядку п. 1 ч. 1ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України, і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.

У іншому випаду, у відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, особа наділена правом оскаржити рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Одночасно право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені кримінальним процесуальним законом.

Виходячи з положень ст.ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право, скарга підлягає розгляду в цьому суді, скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді. Як вбачається із змісту скарги, заявником не викладено вказані обставини.

Зважаючи на те, що у ст. 303 КПК України відсутня можливість оскаржити слідчому судді бездіяльність прокурора, яка полягає у відмові вручити повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, то в порядку ст.303 КПК України така скарга розглянута бути не може.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку з викладеним, вимоги скарги задоволенню не підлягають, у зв`язку з тим, що не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального законодавства України та їх вирішення не відноситься до повноважень слідчого судді, а встановлені слідчим суддею обставини вказують на необхідність відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1