Провадження № 1-в/686/428/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому справу за клопотанням захисника засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,

встановив:

Вироком Приморського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2022 року, який набрав законної сили 21 березня 2023 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 березня 2023 року вирок Приморського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року вирок Приморського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 березня 2023 року змінено, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. У решті судові рішення залишено без змін.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. На обґрунтування клопотання вказала, що засуджений ОСОБА_7 є громадянином України, має вищу освіту, раніше не судимий в силу положень ст. 89 КК України, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, є спортсменом, приймає участь у змаганнях, має чудові характеристики, спортивні досягнення, відзнаки та грамоти, відбув більше половини строку додаткового покарання, за час відбування нового кримінального правопорушення не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався, порушень порядку та умов відбування покарання не допускав, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши засудженого та його захисника, які клопотання підтримали, представника органу з питань пробації, який поклався на розсуд суду, думку прокурора, який проти задоволення клопотання заперечив, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання (ч. 1).Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2). Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за нетяжкий злочин (ч. 3 п. 1).

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов (підстав).

Виходячи зі змісту ст. 81 КК України, однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 26 квітня 2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" роз`яснив, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_7 хоча фактично і відбув встановлену законом частину (половину) строку призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, проте даних про те, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, судом не встановлено.

Так, під час судового провадження (кримінального провадження у суді першої інстанції та провадження з перегляду вироку суду в апеляційному порядку) ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні не розкаявся, завдану потерпілій шкоду не відшкодував. При призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд першої інстанції, між іншим, врахував той факт, що засуджений систематично порушував вимоги ПДР, що має наслідком створення небезпеки для учасників дорожнього руху. Апеляційний суд, крім того, звернув увагу, що після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджує систематичність порушення ним Правил дорожнього руху як до події злочину, так і після вчиненого ДТП та постановлення вироку суду.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про відсутність реального усвідомлення обвинуваченим небезпечності своїх дій та небажання надати таким діям критичну оцінку, чого не встановлено і під час цього судового розгляду.

Доводи засудженого про те, що право керування транспортними засобами йому необхідне для відвідування близьких родичів, які проживають в іншій місцевості, а захисника про не притягнення ОСОБА_7 за час відбування покарання до адміністративної відповідальності, не є підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування додаткового покарання, позаяк ці обставини не свідчать про його сумлінну поведінку і ставлення до праці в розумінні положень ст. 81 КК України. Разом з тим, як пояснив ОСОБА_7 , після його засудження і до теперішнього часу він офіційно працевлаштованим не був.

При цьому суд звертає увагу, що в силу ч. 1 ст. 34 КВК України виконувати судове рішення це прямий обов`язок засуджених до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, в тому числі права керувати транспортними засобами.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 є громадянином України, має вищу освіту, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, є спортсменом, приймає участь у змаганнях, має чудові характеристики, спортивні досягнення, відзнаки та грамоти, також не можуть бути вирішальними обставинами, які дають підстави для застосування положень ст. 81 КК України.

Суд також враховує, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій у сфері безпеки дорожнього руху.

Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як здоров`я людини, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Наведені вище обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення. Даних про його сумлінну поведінку і ставлення до праці в період відбування додаткового покарання, які б засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, судом не встановлено.

Наявність лише формальної підстави, а саме відбуття засудженим встановленої законом (ч. 3 ст. 81 КК України) частини строку призначеного додаткового покарання, не є достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від його відбування.

Враховуючи відсутність однієї з підстав, передбачених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд дійшов висновку у задоволенні клопотання захисника відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки, призначеного вироком Приморського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2022 року, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: