КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/30/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 386/1206/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 , адвокатки ОСОБА_9 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_7 , ухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2025 про застосування стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумари, Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, безробітного, неодруженого, без утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 14.12.2021 вироком Дарницького районного суду міста Києва за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю строку покарання 23.01.2023 року,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів: з 23.12.2025 року із 17:05 години до 17:05 години 20.02.2026 року.

Підозрюваному визначена застава, у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим суддею розглянуте клопотання слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про застосування стосовно підозрюваного у межах кримінального провадження №0000328 від 04.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як наразі встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_11 02.07.2025 прийшов до місця проживання ОСОБА_12 , та, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, через не замкнену на запірний пристрій хвіртку, незаконно проник на територію вказаного подвір`я; шляхом підбору ключа, через вхідні двері проник в приміщення житлового будинку, де виявив грошові кошти у розмірі 430000 гривень та 2000 доларів США, котрі на момент вчинення даного кримінального правопорушення коштували 83600 гривень, котрими незаконно заволодів.

Внаслідок вчинення вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди у розмірі 513600 гривень.

Крім цього, 03.07.2025 року ОСОБА_7 прийшов до місця проживання ОСОБА_13 , де, впевнившись в тому, що його дії були непомітні для сторонніх осіб, скориставшись відсутністю господарів, через незамкнену на запірний пристрій хвіртку, незаконно проник на територію подвір`я домоволодіння; шляхом підбору ключа через вхідні двері проник в приміщення житлового будинку, де виявив грошові кошти у розмірі 1000 гривень та 20000 доларів США, котрі на момент вчинення даного кримінального правопорушення коштували 836200 гривень, котрими незаконно заволодів.

Такими діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди у розмірі 837 200 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, спрямованим на порушення встановленого законом порядку правил обігу (користування населенням) холодної зброї, за невстановлених обставин, у невстановлений час придбав мисливський ніж, та почав носити при собі без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 11.07.2025 року, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності понятих, у ОСОБА_7 виявлено та вилучено даний мисливський ніж, в рюкзаці чорного кольору з котрим останній прибув на вказану процесуальну дію.

Вилучений у ОСОБА_7 мисливський ніж, згідно висновку експерта № СЕ-19/112-25/15874-ХЗ від 20.11.2025 року є холодною зброєю колюче-ріжучої дії, мисливським ножем загального призначення, саморобного виготовлення.

Слідчий суддя, врахувавши наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як от: можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, особу підозрюваного судимого та без міцних соціальних зв`язків, а також тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, що є тяжким, прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави.

Із судовим рішенням не погоджується сторона захисту, адвокат ОСОБА_8 , який здійснює захист підозрюваного, просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та звільнити ОСОБА_7 з під варти.

Свої вимоги умотивовує наступними вимогами.

Досудове розслідування розпочате та проводиться у незаконний спосіб, незаконно складено підозру, а також й клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , розгляд клопотання здійснений незаконним складом суду; клопотання не відповідало вимогам ст. 184 КПК України, а слідчим суддею порушено вимоги ст. 194 КПК України.

ОСОБА_7 затриманий на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу до суду, але слідчий суддя 23.12.2025 переніс судове засідання, не вирішивши питання про застосування запобіжного заходу, а ОСОБА_7 не був негайно звільнений з під варти.

Слідчий суддя залишив поза увагою відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 .

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвокатів ОСОБА_14 , адвокатки ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 (факти або інформація, які можуть переконати у тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення) підтверджується: рапортами працівників поліції, протоколами прийняття заяв про кримінальне правопорушення від 03.07.2025, протоколами огляду місця події від 03.07.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколом огляду предметів від 04.07.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.07.2025, протоколом обшуку від 11.07.2025 із фототаблицею, висновками експерта № СЕ-19/112-25/15874-ХЗ від 20.11.2025, № СЕ-19/112-25/11987-БД від 12.11.2025, № СЕ-19/112-25/11358-ТР від 19.08.2025, № СЕ-19/112-25/11405-ТР від 08.08.2025, № СЕ-19/112-25/11988-БД від 19.11.2025, аналітичною довідкою, протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , .

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (справи «Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, корисливих і карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років; злочин інкримінований вчиненням проти власності.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_7 з 2014 року перебував у складі штурмового бальйону «Айдар», учасник бойових дій, неодружений, без утриманців, будучи працездатною особою, не навчається, безробітний, суспільно-корисною працею не займається, сталого джерела доходу для існування не має.

Також, як встановлено довідкою Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_7 зареєстрований у с. Кумарі, Первомайського району Миколаївської області, але по місцю реєстрації не проживає.

Отже, підозрюваний, фактично, не має міцних соціальних зв`язків.

Слід зауважити, ОСОБА_7 судимий, за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, особливо тяжкого і з насильницьким складом, за яке засуджений до реального відбування покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна; будучи звільненим у 2023 по відбуттю строку покарання, вже у 2025 підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності.

Крім того, як установлено матеріалами клопотання, у межах даного кримінального проваджена ОСОБА_7 оголошувався у розшук: постановою слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 10.12.2025, у зв`язку із відсутністю по місцю свого проживання та реєстрації й неможливістю встановити місце його знаходження. Затриманий підозрюваний ОСОБА_7 20.12.2025 на території Закарпатської області.

Вказане може свідчити про небажання соціалізації підозрюваного ОСОБА_7 , дотримання самокерованої й законослухняної поведінки, загальноприйнятих правил поведінки у суспільстві, відсутність поваги до встановлених законом прав, в тому числі права власності, права на законне володіння майном.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину, перебування у розшуку, та той факт, що підозрюваний усвідомлює міру покарання, що може йому загрожувати, будучи особою без міцних соціальних зв`язків, об`єктивно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави або спробувати залишити територію держави).

Враховуючи інкримінування вчинення ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, із корисливою метою, безробіття підозрюваного, відсутність сталого джерела доходу у підозрюваного, кримінальну історію його минулого, можливо стверджувати про реальний ризик вчинення підозрюваним інших, в тому числі аналогічних, кримінальних правопорушень проти власності.

Також, беручи до уваги наведене, є підстави стверджувати, що підозрюваний, у разі застосовування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зможе незаконно впливати на свідків та потерпілих (місце проживання та особисті дані яких відомі підозрюваному), які ще не допитані безпосередньо судом.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, на думку колегії суддів, обраний стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за наведених обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; тримання підозрюваного під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу необґрунтованості підозри та неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Щодо інших доводів захисту: розгляд клопотання слідчим суддею відкладався через необхідність вирішення заявленого захистом відводу головуючому судді (з 21.12.2025), через неявку підозрюваного в судове засідання 22.12.2025, привід підозрюваного на 23.12.2025.

Крім того, слідчим суддею, у відповідності до положень ст. ст. 182-183 КПК України, визначений підозрюваному й альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2025 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 23.12.2025 року із 17:05 години до 17:05 год.ини 20.02.2026 року, із визначенням застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3