Провадження №1-кс/303/6/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисниці ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 12.09.2025 до ЄРДР за №0001024

В С Т А Н О В И В:

Слідча СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 12.09..2025 до ЄРДР за №0001024.

Подане клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що в ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою власного збагачення та покращення матеріального становища, виник умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 під приводом надання послуг із влаштування її чоловіка ОСОБА_9 на лікування до медичної клініки за кордоном, шляхом обману, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 1172595 гривень.

Так, у вересні 2023 року ОСОБА_8 , будучи переконаною ОСОБА_7 у наявності в останнього можливостей влаштувати її чоловіка ОСОБА_9 на лікування в клініку за кордоном, звернулась до ОСОБА_7 із проханням про надання вказаної послуги, на що він погодився, при цьому останній завідомо не збирався реально здійснювати дії щодо лікування ОСОБА_9 , а мав умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілої.

Надалі, у період із 28.09.2023 до 06.01.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Мукачево, діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з метою власного збагачення, без мети виконання взятих на себе зобов`язань щодо влаштування ОСОБА_9 на лікування до медичної клініки, виманив у потерпілої ОСОБА_8 грошові кошти на загальну суму 1172595,00 гривень, у тому числі шляхом надсилання потерпілій через месенджер «Viber» різного роду посилань, після переходу на які з рахунку потерпілої знімались кошти різними сумами. Після отримання грошових коштів ОСОБА_7 , не маючи на меті виконувати домовленість, перестав виходити із потерпілою на зв`язок.

Своїми діями ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 1172595,00 гривень.

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) в особливо великих розмірах.

Зважаючи на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, наявність визначених п.1, п.3 та п. 5 ст.177 КПК України ризиків, з метою забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідча просить задовольнити подане клопотання.

В судовому засіданні слідча та прокурор, кожен окремо, підтримали клопотання, просили суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обмежившись більш м`яким запобіжним заходом. Щодо висунутої підозри відмовився надавати будь-які пояснення.

Захисниця ОСОБА_10 підтримала позицію підзахисного, просила суд прийняти до уваги заяву голови Ради адвокатів Закарпатської області ОСОБА_11 про бажання останнього взяти на поруки ОСОБА_7 , та обрати відносно останнього запобіжний захід особисту поруку, чи інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічну пору доби.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

Так, ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків,а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ч.4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, 02.01.2025 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України.

Під час вирішення питання щодо запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На підставі оцінки сукупності доданих до клопотання доказів: заяви потерпілої (а.с.9-10) та її показів (вказує на ОСОБА_7 як на особу, яка шахрайським шляхом заволоділа її грошовими коштами (.а.с. 11-13,15-16)); інформації здобутої під час огляду мобільного телефону, якої підтверджується спілкування ОСОБА_7 з потерпілою ОСОБА_8 (а.с. 17-23); інформацією здобутою при перегляді документів по банківському рахунку ОСОБА_12 щодо 210 транзакцій зарахування на рахунок останньої грошових коштів з рахунку потерпілої ОСОБА_8 на суму 1172595,00 гривень та подальше їх зняття у банкоматах м. Мукачево, оплата товарів та послуг (а.с.57); показів свідка ОСОБА_12 , яка показала, що потерпілу ОСОБА_8 вона не знає, грошових коштів від неї не отримувала (а.с.63-66), можна дійти висновку, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що свідчить про високий рівень можливого переховування від органів досудового розслідування, суду, а тому приходжу до висновку про наявність достатніх підстав вважати щодо існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_7 раніше вже притягався до кримінальної відповідальності та реально відбував покарання (терміном майже 10 років) тобто він усвідомлює, що йому може загрожувати реальна міра покарання у випадку засудження, що також може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також вважає обґрунтованими посилання в клопотанні щодо існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на потерпілу та свідків.

Так, слідчий суддя враховує, що, в тому числі показаннями потерпілої ОСОБА_8 , на теперішній час обґрунтовується висунута ОСОБА_7 підозра. Слід зауважити, що з огляду на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого на теперішній час підозрюється ОСОБА_7 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють важливу роль.

При цьому, у випадку подальшого направлення обвинувального акта відносно підозрюваного до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит потерпілої та свідків безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення.

Наявність вказаного в клопотанні ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованим так як ОСОБА_7 на даний час офіційно не працевлаштований, раніше відбував покарання за ч.2 ст.190 КК України, а також за особливо тяжкі злочини проти власності та проти життя та здоров`я особи (ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч.2 КК України).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, існуючі в даному провадженні ризики, приходжу до висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважаю, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 клопотання підлягає до задоволення, щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є співмірним зі встановленими ризиками та не забезпечить належного виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим слідчий суддя відхиляє можливість застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки головою Ради адвокатів Закарпатської області ОСОБА_11 , (письмову заяву в суді було надано захисницею (зі слів останньої дану заяву їй було надано підозрюваним ОСОБА_7 ) про бажання взяти на поруки ОСОБА_7 ).

Відсутність в судовому засіданні ОСОБА_11 (положення статті 180 КПК пов`язують розгляд заяви про поруку за участю поручителя) та надання даної заяви підозрюваним ставить під сумнів її автентичність.

При цьому, навіть за умови беззаперечного авторитету поручителя, який, на переконання слідчого судді, дійсно є особою, що заслуговує на повагу та довіру, його бажання взяти на поруки підозрюваного, за відсутності як належного обґрунтування таких намірів, так і фактів того, що він має відповідний вплив на підозрюваного та в змозі виконати взяті на себе зобов`язання, свідчить про недоведеність потенційної ефективності даного запобіжного заходу.

Що стосується наданої захисницею медичної документації щодо підозрюваного та членів його сім`ї то слідчий суддя надавши їй оцінку прийшов до висновку, що даною документацією не спростовано наявність або зменшення встановлених ризиків, не підтверджено неможливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що наявність у підозрюваного та членів його сім`ї певних захворювань не впливає на висновок слідчого судді про неможливість застосування відносно ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Разом із цим, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , в разі обрання відносно останнього запобіжного заходу тримання під вартою, виключно без визначення застави виходячи з наступного.

Так, хоча діючим КПК України (ст. 183 ч. 4) і передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави, однак ОСОБА_7 підозрюється у шахрайстві, яке не входить до відповідного переліку статей та обставин визначених ч. 4 ст. 183 КПК, а відтак, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначення розміру застави у даному провадженні є обов`язковим.

При визначенні ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив, тяжкість правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 ,, особу останнього, який хоча і визнається таким, що не має судимості, відповідно до ст. 89 КК України, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності (ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч.2, 190 ч.2 КК України) та реально відбував покарання (майже 10 років) за особливо тяжкі злочини проти власності та проти життя та здоров`я особи (ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч.2 КК України), розмір, відповідно до підозри, спричиненої потерпілій матеріальної шкоди в сумі 1172595,00 гривень, слідчий суддя вважає, що розмір застави визначений п. 3 ч.5 ст. 182 КПК не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому визначає розмір застави, який перевищує триста прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 1172595,00 гривень (розмір шкоди).

Слідчий суддя вважає, що саме такий обраний розмір застави здатен утримати підозрюваного від дій, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню встановленими законом правовими наслідками порушення умов цього запобіжного заходу та не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочину, що інкримінуються підозрюваному, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та належний контроль з боку можливих заставодавців під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання підозрюваним обов`язків (вказаний висновок відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).

З врахуванням вищенаведеного клопотання слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,182,183,192-194,196-198,211,372,376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ст. слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 12.09..2025 до ЄРДР за №0001024 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 березня 2026 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави 1172595 (один мільйон сто сімдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , в разі внесення ним застави, такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі Мукачівського району без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи, залежно від стадії кримінального провадження;

- утриматися від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною чи юридичною особою, окрім юридичної особи державної або комунальної власності або такої, що фінансується з місцевого, державного бюджету, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1