УХВАЛА

іменем України

31 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду мыста Дніпра ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не маючого на своєму утриманні малолітніх та неповнолітніх осіб, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 служби за призовом під час мобілізації на особливий період, призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 , який утримується у розпорядженні особового складу військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого відповідно до ст. 89 КК України за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

якому 18 липня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді курсанта взводу резерву сержантського (старшинського) складу роти резерву сержантського (старшинського) складу батальйону резерву сержантського складу школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 03 жовтня 2024 року о 08 год. 00 хв., не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 18 липня 2025 року, коли з`явився до органу досудового розслідування третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за адресою: м. Дніпро (Центральний район) та заявив клопотання про намір повернутися для продовження проходження військової служби у військовій частині, унаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 03 жовтня 2024 року військовослужбовець ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), в умовах воєнного стану та незаконно відсутній на військовій службі до 18 липня 2025 року.

18.07.2025 військовослужбовцю ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

18.07.2025 ОСОБА_4 подане клопотання слідчому про намір проходження військової служби у військовій частині Збройних Сил України.

29.07.2025 до Центрального районного суду м. Дніпра прокурора Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону направлено клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, на підставі ч.5 ст. 401 КК України.

Відповідно до ухвали судді Центрального районного суду м. Дніпра від 08.09.2025 (справа № 203/5267/25 провадження № 1-кп/0203/1991/2025) клопотання прокурора Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України повернуто для продовження досудового розслідування.

У зв`язку з поверненням судом прокурору у кримінальному провадженні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності відносно підозрюваного ОСОБА_4 , 25.09.2025 прокурором відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Станом на 02.10.2025 підозрюваний ОСОБА_4 для проведення слідчих дій до слідчого не прибув та переховувався від органів досудового розслідування. У зв`язку з чим виникли підстави для оголошення підозрюваного в розшук.

Так, 02.10.2025 на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України досудове розслідування було призупинено та оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.10.2025 досудове розслідування по кримінальному провадженню відновлено та направлене за підслідністю до ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: висновком службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення місця служби; допитами свідків, військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які підтверджують обставини відсутності у військовій частині ОСОБА_4 та його ухилення від військової служби в умовах воєнного стану; іншими матеріалами у своїй сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те що, підозрюваний ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів і за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те що, ОСОБА_4 отримавши копію матеріалів кримінального провадження разом з вказаним клопотанням стали відомі особисті дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу як на свідків, з метою перешкоджання їх з`явлення, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди або через інших осіб на експертів з метою отримання недостовірного відображення, яке може вплинути на досудове розслідування.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те що, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ступінь та важкість покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти переліченим вище ризикам під час судового розгляду кримінального провадження №0007229.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого та застосувати відноно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний просив застосувати стосовно нього більш м`який запобіжний захід не позбавленний з обмеженням волі.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , суд вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаді курсанта взводу резерву сержантського (старшинського) складу роти резерву сержантського (старшинського) складу батальйону резерву сержантського складу школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 03 жовтня 2024 року о 08 год. 00 хв., не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 18 липня 2025 року, коли з`явився до органу досудового розслідування третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за адресою: м. Дніпро (Центральний район) та заявив клопотання про намір повернутися для продовження проходження військової служби у військовій частині, унаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 03 жовтня 2024 року військовослужбовець ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), в умовах воєнного стану та незаконно відсутній на військовій службі до 18 липня 2025 року.

18.07.2025 військовослужбовцю ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

18.07.2025 ОСОБА_4 подане клопотання слідчому про намір проходження військової служби у військовій частині Збройних Сил України.

29.07.2025 до Центрального районного суду м. Дніпра прокурора Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону направлено клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, на підставі ч.5 ст. 401 КК України.

Відповідно до ухвали судді Центрального районного суду м. Дніпра від 08.09.2025 (справа № 203/5267/25 провадження № 1-кп/0203/1991/2025) клопотання прокурора Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України повернуто для продовження досудового розслідування.

У зв`язку з поверненням судом прокурору у кримінальному провадженні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності відносно підозрюваного ОСОБА_4 , 25.09.2025 прокурором відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Станом на 02.10.2025 підозрюваний ОСОБА_4 для проведення слідчих дій до слідчого не прибув та переховувався від органів досудового розслідування. У зв`язку з чим виникли підстави для оголошення підозрюваного в розшук.

Так, 02.10.2025 на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України досудове розслідування було призупинено та оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.10.2025 досудове розслідування по кримінальному провадженню відновлено та направлене за підслідністю до ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: висновком службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення місця служби; допитами свідків, військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які підтверджують обставини відсутності у військовій частині ОСОБА_4 та його ухилення від військової служби в умовах воєнного стану; іншими матеріалами у своїй сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те що, підозрюваний ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів і за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те що, ОСОБА_4 отримавши копію матеріалів кримінального провадження разом з вказаним клопотанням стали відомі особисті дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу як на свідків, з метою перешкоджання їх з`явлення, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди або через інших осіб на експертів з метою отримання недостовірного відображення, яке може вплинути на досудове розслідування.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те що, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ступінь та важкість покарання за вчинення кримінального правопорушення.

Тобто є обґрунтовані підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти переліченим вище ризикам під час судового розгляду кримінального провадження №0007229.

Іншими обставинами, що сукупно вказують на можливість і необхідність застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також є вік і задовільний стан здоров`я підозрюваного, постійного місця мешкання, тобто ті фактори, які дають змогу безперешкодно застосувати щодо ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5, параграф 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Відповідно до норм ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Відповідно вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема, згідно вказаного рішення, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. З урахуванням особи підозрюваного, обставин вчинення інкримінованого діяння, вимог чинного законодавства, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 84-89, 132, 176, 177, 178, 179, 186, 193, 194, 196, 205, 331, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів але в межах строків досудового розслідування, тобто до 30 грудня 2025 року включно з утриманням останнього в Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала набирає чинності негайно.

На ухвалу може бути подана апеляційа скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

31.10.2025 місто Дніпро