Дата документу 22.12.2025 Справа № 336/7444/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/7444/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/842/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 22 грудня 2025 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Монастирська, Тернопільської області, українця, громадянина України, розлученого, який має неповнолітню дитину, проходить військову службу на посаді водія другого розвідувального відділення першого розвідувального взводу розвідувальної роти відповідної військової частини у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Криворізька УВП №3 Дніпропетровської області».

Захисник-адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України, і призначено йому покарання:

- ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років;

- ч.2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

За правилами, передбаченими ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ухвалено обраховувати з дати набрання вироком законної сили.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із 25 травня 2024 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено без змін.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2024 року (провадження № 1-кс/331/1027/2024) у частині арешту на особисті речі потерпілого ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон в корпусі синього кольору, документи: паспорт, військовий квиток, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2024 року (провадження № 1-кс/331/1026/2024) на літню куртку «Піксель» ЗСУ, брюки «Піксель» ЗСУ, футболку (термо сорочка) чорну з довгим рукавом, чоботи чорні чоловічі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 2 558 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім гривень) гривень 00 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн 00 коп.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання: за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за ч.2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

За правилами, передбаченими ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання, роботи або навчання.

В інші частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що стороною захисту впродовж всього судового розгляду не оспорювались фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, водночас, сторона захисту не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ст. 115 КК України.

Суб`єктивною стороною умисного вбивства є ставлення особи до вчинених (або тих, що вчиняють) нею дій, умисно направлених на спричинення смерті іншій людині. Відповідно до формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним, «...діючи з прямим умислом, направленим на умисне вбивство раніше йому незнайомого ОСОБА_10 , з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілому смерті…», проте, ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду, ні у судовому рішенні не є доведеним факт умислу ОСОБА_6 саме на бажання спричинення смерті потерпілого ОСОБА_10 , відсутність в його діях такої мети. Крім того, з урахуванням судової психіатричної експертизи, обвинувачений ОСОБА_6 «.. виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у формі психічних та поведінкових розладів...».

Всі вказані обставини в сукупності вказують на те, що судом не доведено наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 саме складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , проходячи військову службу на посаді водія другого розвідувального відділення першого розвідувального взводу розвідувальної роти, відповідної військової частини, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи та проти громадської безпеки за таких обставин.

25 травня 2024 року, близько 00 год 50 хв., ОСОБА_6 , знаходячись біля кімнати №3 у приміщенні хостел-готеля «Комфорт», що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, направленим на умисне вбивство раніше йому незнайомого ОСОБА_10 , з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілому смерті, тримаючи мисливський ніж у правій руці, наніс ОСОБА_10 один удар ножем в область грудної клітини зліва, чим спричинив потерпілому відповідно до висновку судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР тілесні ушкодження, а саме:

- одиночне проникаюче колото-ріжуче поранення лівої грудної клітки (рана грудної клітини зліва ближче до парастернальної лінії) з ушкодженням перикарду і верхівки серця з проникненням в порожнину серця, розвитком лівобічного гемотораксу (скупчення біля 300 мл рідкої крові і 700 мл згустків і лівій плевральній порожнині), кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Далі, одразу після нанесення тілесного ушкодження, ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції на місці події, які перешкодили останньому продовжити свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 ..

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть ОСОБА_10 не настала, у зв`язку з своєчасним наданням йому медичної допомоги.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, у січні 2024 року, ОСОБА_6 знаходячись в магазині продажу військового спорядження, розташованому в с.Шахтарське Донецької області, придбав ніж, який є контактною клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, а саме мисливським ножем, загального призначення, який виготовлений промисловим способом, який в подальшому зберігав при собі.

Так, 25 травня 2024 року, приблизно о 00 год. 45 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне носіння мисливського ножа без передбаченого законом дозволу, взяв ніж зі столу кімнати та, утримуючи в правій руці, вийшов з кімнати № НОМЕР_1 хостелу-готеля « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 у загальний коридор, де о 00 год. 50 хв. із застосуванням вказаного ножа вчинив замах на вбивство громадянина ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, не доведеному до кінця з причин, що не залежали від волі винного; ч.2 ст. 263 КК України - у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті, не заперечував, однак, вказав, що не достатньо детально пам`ятає події. Також, не погоджується із правовою кваліфікацію за ч.1 ст. 115 КК України, наданою його діям у обвинувальному акті.

У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що 23 травня 2024 року його та інших військовослужбовців направили для проходження ВЛК до військового шпиталю у м. Запоріжжя. Пройти огляд протягом одного дня 24 травня 2024 року, не вдалося, тому обвинувачений із двома побратимами шукали місце переночувати, та оселилися у хостелі. Оскільки у обвинуваченого напередодні був день народження, то вирішили випити трохи коньяку, на трьох випили одну пляшку 0,5 л. Один хлопець пішов спати до машини. Обвинувачений пояснив, що події того вечора пам`ятає уривками. Однак, пам`ятає, що йому здавалося, що він перебуває на позиції, і наступає ворог. Також, пам`ятає, що сусід по кімнаті намагався його заспокоїти та як поліцейські одягали на нього кайданки. Обвинувачений пояснив, що потерпілого не знав, ніколи із ним не спілкувався. Наміру вбити іншого військовослужбовця не мав. Те, що удар ножем наніс саме в область серця, може пояснити лише тим, що вони із потерпілим однакового зросту. Дуже шкодує про те, що сталося, згодний відшкодовувати моральну шкоду відповідно до цивільного позову. Вживання наркотичних засобів чи психотропних речовин заперечив.

Щодо обвинувачення про незаконне носіння ножа пояснив, що навесні 2024 року у спеціалізованому військовому магазині у АДРЕСА_3 він придбав ніж, який використовував постійно під час несення служби, як у військовій справі, так і у військовому побуті. Коли 23 травня 2024 року його направили для проходження ВЛК до м. Запоріжжя, перед тим як залишити місце дислокації військової частини, він здав зброю, але про те, щоб залишити ніж, не подумав. Він залишався внизу у наплічнику. Перебуваючи у хостелі 24 травня 2024 року у кімнаті дістав ніж для того, щоб порізати курку гриль.

У судових дебатах обвинувачений підкреслив, що не хотів убивати побратима, він був упевнений, що наступають «зелені чоловічки». Вказав, що у той момент не розумів, хто наблизився до нього ззаду, вдарив рефлекторно. Висловив припущення, що вчинив би так навіть якби у той момент до нього підійшла би рідна матір. Дуже шкодує про вчинене, просив пробачення у потерпілого. Обвинувачений також вказав, що до цього часу вживає антидепресанти, щоб не переживати у своїй голові кожний момент військової служби.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи фактично на не визнання своєї вини ОСОБА_6 (заперечення наявності умислу на вбивство) вина останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.2 ст.263 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 щодо обставин, викладених у обвинувальному акті, повідомив, що у ніч з 24 травня 2024 року на 25 травня 2024 року він ночував у хостелі, недалеко від військового госпіталю, більш точну адресу назвати не може. Потерпілий проживав у кімнаті, яка розміщувалася з лівого боку по коридору, перші чи другі двері від стійки адміністратора. Згадав, що обвинувачений дійсно ходив по хостелу, голосно розмовляв, був джерелом шуму, чув, що ОСОБА_6 казав, що «вони скоро будуть, чого ви не вірите мені?», наче когось боявся. Приблизно о 22 годині він робив зауваження обвинуваченому щодо шуму. Вночі, потерпілий знову почув шум у коридорі, прокинувся, пішов випалити цигарку. Місце для паління у хостелі було розташоване у протилежному від стійки адміністратора боці. Коли повертався назад до своєї кімнати, побачив, що попереду були відкриті двері кімнати, з протилежного від його кімнати боку. Для того, щоб потрапити до своєї кімнати, йому необхідно було пройти позв ці двері. Коридор був дуже вузький, а тому йому ледве вистачало місця, щоб пройти. У той час, коли він обходив відчинені двері, обвинувачений наніс йому удар ножем у грудну клітину. Після чого, він відразу пішов у бік поліцейських, які знаходилися біля стійкі реєстратора. Втратив свідомість. На уточнюючі запитання пояснив, що коли повертався із місця для паління до своєї кімнати, бачив поліцейських, чув їх спілкування із обвинуваченим, але підстав вважати, що обвинувачений може вчинити дії, які б загрожували життю, не було.

Крім того, потерпілий підтвердив, що обвинувачений телефонував йому та вибачався, декілька разів передавав грошові кошти. На теперішній час потерпілий перебуває на обліку у кардіолога, де декілька разів на місяць приходить огляд. В нього на теперішній день ішемічна хвороба серця, тахікардія, гіпертонія. Цивільний позов просив задовольнити. Також, зазначив, що покарання не повинне бути суворим. Потерпілий участі у судових дебатах не брав. Представник потерпілого у судових дебатах просила задовольнити цивільний позов та вказала на необхідність призначення суворого покарання.

Свідок ОСОБА_11 - сержант поліції, поліцейський водій Олександрівського МРВ УПО в Запорізькій області, дав пояснення щодо обставин та повідомив, що навесні 2024 року приблизно о 00-30 годин під час патрулювання надійшов виклик «тривожна кнопка» за адресою: вул. Поштова, буд. 28, хостел. Прибувши на місце виклику у складі екіпажу поліції охорони, ОСОБА_11 поспілкувався із охоронцем хостелу, який повідомив, що постоялець погрожує його життю. Піднявшись на другий поверх, увійшли до хостелу та побачили чоловіка (обвинуваченого), який був вдягнений у військові штани (верх свідок не запам`ятав) з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Чоловік, знаходячись на відстані 7-8 метрів, словесно погрожував охоронцю, почав погрожувати поліцейським та вимагати вийти з приміщення. З огляду на агресивну поведінку чоловіка, викликали ще один екіпаж із двох поліцейських, який прибув протягом 3 хвилин. Побачивши поліцію, чоловік забіг до себе в кімнату, взяв ніж та вийшов у спільний коридор. Сам ніж на вигляд був сантиметрів 25, не складений. Свідок, також, пояснив, що світло у коридорі включалося реагуючи на рух, а тому освітлення то вмикалося, то вимикалося. Обвинувачений стояв біля відкритих дверей зі своєї кімнати, обличчям до поліцейських, позаду нього були відчинені двері, які перешкоджали огляду коридору. У цей час світло увімкнулося і свідок побачив, як позаду обвинуваченого з`явився чоловік, який намагався пройти повз нього. У той самий момент обвинувачений ОСОБА_6 неочікувано, без будь-яких слів, наніс потерпілому удар ножем в область грудної клітини з лівої сторони. ОСОБА_11 уточнив, що потерпілий був трохи позаду обвинуваченого. Удар траєкторією зверху вниз, лезом донизу. Для нанесення другого удару ОСОБА_6 заніс догори ніж, однак удар не наніс. Поліцейські почали надавати потерпілому домедичну допомогу, викликали швидку. ОСОБА_6 зайшов до кімнати та закрився. ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_6 через двері, що в разі, якщо він не вийде, то поліцейські будуть змушені виламувати двері та буде застосовано зброю. Обвинувачений відчинив двері та вийшов до коридору, ножа при ньому вже не було. До ОСОБА_6 було застосовано спеціальний захід кайданки. У кімнаті, звідки вийшов обвинувачений, перебував ще один військовий. Сам ніж зі слідами крові було знайдено на підвіконні. На питання суду свідок підтвердив, що за його участі був проведений слідчий експеримент, у протоколі його підпис.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 - сержант поліції Олександрівського МРВ УПО в Запорізькій області, повідомив, що під час несення служби разом із ОСОБА_11 25 травня вночі надійшов виклик «тривожна кнопка» за адресою: вул. Поштова в м. Запоріжжя. На місці екіпаж зустрів охоронець закладу, який повідомив, що йому погрожують. Піднявшись на другий поверх хостелу, вони побачили чоловіка (обвинуваченого), який вів себе агресивно, тому вони викликали додатковий екіпаж, який прибув упродовж 3 хвилин. Обвинувачений був одягнений у чорну кофту та штани мультикам. Поліцейські намагались його заспокоїти, однак ОСОБА_6 не реагував, забіг до кімнати, повернувшись із ножем в руках, встав біля відкритих дверей своєї кімнати обличчям до свідка. Відстань між ними була приблизно 7 метрів. Через хвилину свідок побачив як коридором ішов чоловік (потерпілий), у напрямку до поліцейських. У коридорі увімкнулось світло. Коли потерпілий знаходився біля обвинуваченого, ОСОБА_6 наніс удар в область грудної клітини потерпілому. ОСОБА_6 тримав ніж лезом догори, а бив знизу під ліву сторону грудної клітини. ОСОБА_10 стояв зліва, а ОСОБА_6 перебував справа. ОСОБА_6 намагався вдруге вдарити чоловіка, однак потерпілий присів та почав бігти в бік поліцейських. Потерпілому надали медичну допомогу, та паралельно доповідав черговій частині про ситуацію, щоб вони викликали медиків. Свідок зазначив, що інші поліцейські кричали ОСОБА_6 лягти на підлогу. Всього, що далі відбувалось, ОСОБА_12 не бачив, оскільки зупиняв кровотечу потерпілому. Потерпілий час від часу втрачав свідомість, перебував у критичному стані. Карета швидкої медичної допомоги разом із СОГ прибула приблизно через 5 хвилин. Свідок повідомив, що все відбулось миттєво та відреагувати ніхто не зміг би, застосовувати зброю у приміщенні заборонено.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 - старший сержант поліції Олександрівського МРВ УПО в Запорізькій області, повідомив про таке.

Наприкінці травня 2024 року, під час несення служби із напарником отримали виклик про необхідність прибути до приміщення хостелу по вулиці Поштовій для підкріплення екіпажу, який уже знаходився на місці подій. Приблизно о 00-30 годин, свідок разом із напарником піднялись на другий поверх та побачили інший екіпаж разом із охоронцем хостелу. У цей час обвинувачений забіг до кімнати та вийшов вже із ножем, який тримав у правій руці. Свідок зазначив, що сам ніж був приблизно 30 см завдовжки, із рукояткою. Обвинувачений знаходився на відстані 6-7 метрів, кричав та погрожував зброєю. Через хвилину свідок побачив, що з-за дверей вийшов інший чоловік і коли він порівнявся із ОСОБА_6 , останній наніс одразу удар потерпілому в грудну клітину по центру. Потім ОСОБА_6 намагався вдарити вдруге ножем, однак потерпілий рукою відбив ніж та присів. Поліцейські відразу надали домедичну допомогу та викликали ШМД. Обвинувачений зайшов до кімнати та зачинився. Також свідок вказав, що потерпілого побачив перед самим ударом ножем, оскільки світло в коридорі вмикалось лише реагуючи на рух. Поліцейські висунули вимогу вийти із кімнати. Двері кімнати відчинились та з кімнати вийшов інший чоловік, який повідомив, що можна заходити, що ОСОБА_6 не буде чинити опір. До обвинуваченого були застосовані кайданки. На підвіконні з правої сторони лежав ніж. Через деякий час ОСОБА_6 повідомив, що в нього були галюцинації. Також свідок вказав, що відчував запах алкоголю з ротової порожнини обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , поліцейський Олександрівського МРВ УПО в Запорізькій області повідомив про таке.

Опівночі у травні 2024 року він у складі екіпажу патруля виїхав на допомогу іншому наряду, який прибув на виклик «тривожна кнопка» до готелю, розташованого по вул. Поштовій у м. Запоріжжя. На другому поверсі ОСОБА_14 побачив інший наряд біля столу адміністратора, та охоронця хостелу. Всього були присутні четверо поліцейських ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також він і ОСОБА_13 . У коридорі було темно, світло включалось на рух. Також побачив обвинуваченого, який стояв біля відкритих дверей у коридорі та погрожував адміністратору готелю, потім зайшов до кімнати та вийшов із ножем у руках, який тримав у правій руці лезом догори. Двері позаду нього залишились відчиненими. Ніж виглядав як мисливський, дуже великий. У цей час у коридорі увімкнулось світло, і свідок побачив як повз обвинуваченого намагається пройти інший чоловік (потерпілий). У момент, коли потерпілий був поруч із ОСОБА_6 , обвинувачений наніс потерпілому удар в область грудної клітини, тичковим ударом знизу. Після першого удару, чоловік почав заносити руку, щоб вдарити вдруге, однак потерпілий підставив руку. Потерпілий підійшов до поліцейських, йому почали надавати медичну допомогу, роздягнули та контролювали двері. Обвинувачений зайшов до кімнати, звідки взяв раніше ніж. Через 3 хвилини вийшов його друг та повідомив, що можна заходити, начебто обвинувачений заспокоївся. Ніж лежав на підвіконні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , вказав, що працевлаштований охоронцем хостелу «Комфорт». У той день у травні 2024 року він заступив на чергування у хостелі. ОСОБА_6 заселився до хостелу ще із двома військовослужбовцями, поводили себе спокійно. Під вечір з номера почав доноситись шум. Один із побратимів пішов спати до машини. Потім почали гупати дверима, в номері розпочався скандал. ОСОБА_6 заспокоювали, він почав ходити по коридору та заважати іншим гостям хостелу, тому ОСОБА_15 викликав охорону. ОСОБА_6 побачив поліцейських УПО та закрився у номері. Коли приїхав другий екіпаж УПО ОСОБА_6 вийшов до коридору із ножем у руках. Стояв біля дверей своєї кімнати. У цей час із місця для паління вийшов чоловік (потерпілий) та йшов у свій номер. Коли потерпілий знаходився біля обвинуваченого, ОСОБА_6 зробив крок до потерпілого та вдарив його ножем у грудну клітину, після чого знову зачинився у номері. Через хвилину двері відчинились і він здався.

У судовому засідання допитати свідка ОСОБА_16 було неможливо у зв`язку із його загибеллю під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Також суд першої інстанції послався на письмові докази:

- відомості з протоколу огляду місця події від 25 травня 2024 року, який проведено слідчим СВ відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_17 , в присутності понятих, спеціаліста ОСОБА_18 , учасника ОСОБА_19 , на підставі заяви ОСОБА_20 , яка надала згоду на проведення огляду хостелу «Комфорт» за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що приміщення готелю-хостела розташовано на 2 поверсі. Вхід здійснюється через металопластикові двері, на момент огляду відчинені. Навпроти входу розташована стійка адміністратора. На відстані приблизно 6 м від вхідних дверей на підлозі поодинокі краплі РБК, розмірами від 0,1 до 1 см. Доріжка крапель іде по коридору на відстані від 6 м (від входу), закінчується 15 м від входу. З лівого боку розташовані двері в кімнаті №1, 2, 3, 4, 5, 6. 7. В кімнату №3 двері в положенні відчинено з лівого боку двоярусне ліжко з постільною білизною згори та знизу. На нижньому ліжку одяг по середині кімнати чотири пакети з особистими речами та їжею, сумка з тканини захисного кольору. Під правою стіною ліжко, на якому постіль та одяг, біля ліжка стіл. На столі банка та 2 пляшки на правому підвіконні виявлено предмет, схожий на ніж, який складається з рукояткою 11 см з полімерною накладкою чорного кольору та клинку довжиною 16 см та шириною у найширшій частині 4,5 см. Клинок має капле видну форму металевий на лезі та на верхній частині мається фарбник чорного кольору на клинку мається гравіювання KNIVES. Під упором та на краю рукояття маються отвори через які проходить шнурок з тканини чорного кольору. На лезі з обох боків нашарування РБК. З правого боку розташовані кімнати 11, 10, 9, 8 та 4 службових приміщення, кімната №10. Вхідні двері в положенні відчинено. Ліворуч в кутку стіл, два стільця. Праворуч на стільці вішалка з одягом. На підлозі рюкзак з особистими речами. Під правою стіною двоспальне ліжко, застелене постільною білизною. До протоколу доданий диск із записом проведення слідчої дії. Під час слідчої дії вилучено: змив нашарування РБК та контроль до нього з підлоги у коридорі; змив нашарування РБК та контроль до нього з підлоги у приміщенні коридору, предмет схожий на ніж з РБК з правого підвіконня у кімнаті №3, рюкзак з одягом, берці документи медичні з кімнати №10; документи на ім`я ОСОБА_10 із кімнати №10;

- довідку, видану КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, згідно з якою ОСОБА_10 знаходився на лікуванні з 25 травня 2024 року по день надання відповіді з приводу проникаючого поранення грудної клітки зліва, поранення серця, гемоторакс ІІ ступеня. Була проведено операція: передня торакотомія зліва, перікардіотомія, ушивання рани серця, видалення гемотораксу, санація дренування пл. порожнини;

- висновок експерта №1002п від 03 липня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 20 червня 2024 року. Встановлено, що одиночне проникаюче колото-ріжуче поранення лівої грудної клітки рана грудної клітки зліва ближче до парастернальної лінії) з ушкодженням перикарду і верхівки серця з проникненням в порожнину серця, розвитком лівобічного гемотораксу (скупчення біля 300 мл рідкої крові і 700 мл згустків в лівій плевральній порожнині) у гр. ОСОБА_10 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя ( п.2.1.1.а, п.2.1.3.л «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6). Операція (25.05.2024р): передня торакотомія зліва. Перікардіотомія. Ушивання рани серця, видалення гемотораксу. Санація, дренування пл./порожнини.

В наданій медичній документації тілесне ушкодження зазначене як «ножове». Враховуючи проникаючий характер ушкодження, опис морфологічної характеристики рани на шкірі, перикарді, серці, дане ушкодження утворилося від гострого предмету, що володіє колючо-ріжучими властивостями. Давність утворення ушкодження не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи, наданій медичній документації;

- відомості з протоколу слідчого експерименту від 03 липня 2024 року, проведеного старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 в приміщенні готелю-хостелу «Комофорт» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29. Слідчий експеримент проводився зі свідком ОСОБА_15 . Слідчим експериментом встановлено, що 25 травня 2024 року в нічний час ОСОБА_15 знаходився на своєму робочому місці охоронець готелю «Комфорт» за адресою м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29. Близько 00-30 годин мешканець з номеру 3 почав порушувати громадський порядок, бити меблі, у зв`язку із чим свідок натиснув «тривожну кнопку» для виклику охорони. На виклик прибуло двоє поліцейських, а порушник зачинився в номері 3. Через деякий час ОСОБА_6 вийшов з номеру та стояв поруч з відчиненими дверима. При цьому ОСОБА_6 тримав у правій руці ніж лезом догори, тому поліцейські викликали ще один екіпаж, який швидко прибув на місце. Поліцейські намагались заспокоїти ОСОБА_6 , в цей час прямо по коридору в бік поліцейських йшов чоловік, мешканець готелю, яким виявився ОСОБА_10 , та коли останній проходив повз кімнату №3, у вході до якої стояв ОСОБА_6 , останній наніс один удар ножем в область грудної клітки зліва ОСОБА_10 .. Далі, ОСОБА_10 підбіг до поліцейських, які почали надавати йому медичну допомогу, а ОСОБА_6 був затриманий на місці. До протоколу додано стенограму слідчого експерименту та диск із відеозаписом слідчого експерименту. Переглянутим відеозаписом встановлено, що свідок на місці події показав у динаміці розташування учасників події, механізм нанесення тілесного ушкодження потерпілому;

- висновок експерта №1091/к від 22 липня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 про проведення комісійної судово-медичної експертизи. Судово-медична комісія прийшла до висновків, враховуючи збіг характеру травмуючого предмету, кількість та локалізацію травматичного впливу з механізмом утворення тілесного пошкодження, експертна комісія вважає, що утворення пошкодження у ОСОБА_10 за механізмом, який зазначає свідок ОСОБА_15 в ході проведення слідчого експерименту від 03 липня 2024 року, не виключається;

- відомості з протоколуслідчого експерименту від 02 липня 2024 року, проведеного старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 в приміщенні готелю-хостелу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: м.Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29 зі свідком ОСОБА_11 , в ході проведення якого встановлено, що 25 травня 2024 року близько 00-30 годин ОСОБА_11 знаходився на чергуванні в екіпажі з ОСОБА_22 , отримали виклик про спрацювання «тривожної кнопки» за адресою м.Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27, де їх зустрів охоронець готелю, який повідомив, що чоловік з кімнати №3 погрожує. Далі чоловік, яким як пізніше стало відомо є ОСОБА_6 , вийшов з кімнати №3 та залишився біля відкритих дверей, після дістав ніж, який тримав у правій руці. В цей час біля кімнати №3 проходив другий чоловік, яким як пізніше стало відомо є ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_6 побачив ОСОБА_10 , та наніс ОСОБА_10 два удари ножем в область грудної клітки зліва. Далі ОСОБА_10 підійшов до працівників поліції, які розпочали надавати йому медичну допомогу, а ОСОБА_6 наказано було кинути ніж та лягти на підлогу, що останній і зробив. До протоколу додано стенограму слідчого експерименту та диск із відеозаписом слідчого експерименту. Переглянутим відеозаписом встановлено, що свідок на місці події показав у динаміці розташування учасників події, механізм нанесення тілесного ушкодження потерпілому;

- висновок експерта №1094/к від 10 липня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 , згідно з яким утворення рани в ділянці грудної клітки зліва у ОСОБА_10 , за механізмом, на який вказує свідок ОСОБА_11 в протоколі та стенограмі до протоколу слідчого експерименту за його участю (02 липня 2024), не виключається;

- відомості з протоколу слідчого експерименту від 02 липня 2024 року, проведеного старшим слідчим СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 в приміщенні готелю-хостелу «Комфорт» за адресою м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29 зі свідком ОСОБА_12 . Слідчим експериментом встановлено, що 25 травня 2024 року надійшов виклик близько 00 год 30 хв до готелю «Комфорт». З працівником ОСОБА_11 прибули на місце, де охоронець повідомив, що з кімнати №3 чоловік йому погрожував. Далі, вказаний чоловік почав погрожувати працівникам поліції ДСО, дістав з кишені ніж, який тримав у правій руці. Під час бесіди з вказаним чоловіком, яким як виявилось пізніше, є ОСОБА_6 , котрий стояв біля відкритих дверей кімнати №3, проходив другий чоловік, яким виявився ОСОБА_23 .. ОСОБА_6 , побачивши ОСОБА_23 , перехопив ніж лезом до низу та, утримуючи в правій руці, наніс ним два удари в область грудної клітки зліва, чи спричинив другим ударом тілесні ушкодження свідку невідомо. Далі ОСОБА_23 наблизився до працівників поліції і свідок почав надавати першу медичну допомогу ОСОБА_23 , а інші поліцейські наказали ОСОБА_6 кинути ніж та лягти, що останній і зробив. До протоколу додано стенограму слідчого експерименту та диск із відеозаписом слідчого експерименту; переглянутим відеозаписом встановлено, що свідок на місці події показав у динаміці розташування учасників події, механізм нанесення тілесного ушкодження потерпілому;

- висновок експерта №1092/к від 22 липня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 про проведення комісійної судово-медичної експертизи. Судово-медична експертна комісія прийшла до підсумків: враховуючи збіг характеру травмуючого предмету та локалізацію травматичного впливу з механізмом утворення тілесного пошкодження, експерта комісія вважає, що утворення пошкодження у ОСОБА_10 за механізмом, який зазначає свідок ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту від 02 липня 2024 року не виключається. Оцінити другий травматичний вплив ножем з судово-медичної точки зору неможливо, так як пошкодження виявлене у ОСОБА_10 утворилося від одного травматичного впливу;

- відомості з протоколу слідчого експерименту від 02 липня 2024 року, проведеного старшим слідчим СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 , в приміщенні готелю-хостелу «Комфорт» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 27/29 зі свідком ОСОБА_24 . Слідчим експериментом встановлено, що 25 травня 2024 року близько 00 год 30 хв надійшов виклик про спрацювання «тривожної кнопки» за адресою: АДРЕСА_5 у зв`язку з чим свідок з напарником ОСОБА_25 прибули за адресою. Піднявшись на другий поверх, де вже знаходився інший екіпаж поліції охорони у складі ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , поруч знаходився охоронець. Далі, з кімнати №3 вийшов невідомий чоловік (як пізніше стало відомо ОСОБА_6 ), який погрожував поліцейським та проганяв їх із ножем у правій руці. У цей час біля дверей проходив другий чоловік, і раптово ОСОБА_6 наніс удар ножем вказаному чоловіку в область грудної клітки зліва, та замахнувся ще раз, але чоловік вказаний удар заблокував, як пізніше стало відомо, вказаний чоловік виявився ОСОБА_10 . Після, ОСОБА_10 було викликано ШМД та надано медичну допомогу, а до ОСОБА_6 застосовано спеціальні засоби. До протоколу додано стенограму слідчого експерименту та диск із відеозаписом слідчого експерименту. Переглянутим відеозаписом встановлено, що свідок на місці події показав у динаміці розташування учасників події, механізм нанесення тілесного ушкодження потерпілому;

- висновок експерта №1093/к від 10 липня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 про проведення комісійної судово-медичної експертизи. Судово-медична експертна комісія прийшла до підсумків: що між даними про характер та локалізацію тілесного ушкодження (колото-різана рана грудної клітки зліва ближче до парастернальної лінії), кількість травматичних впливів ( один) та механізм нанесення, згідно протоколу та стенограми до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_24 . Встановлено збіг за локалізацією, кількістю та механізмом утворення, а саме: клинок ножа, що утримував в правій руці підозрюваний діяв в ділянку передньої поверхні грудної клітки зліва як колото-ріжучий предмет. На підставі вищевикладеного утворення рани в ділянці грудної клітки зліва у ОСОБА_10 , за механізмом на який вказує свідок ОСОБА_24 в протоколі та стенограмі до протоколу слідчого експерименту за його участю (02 липня 2024), не виключається;

- відомості з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25 травня 2024 року, відповідно до якого слідчий СВ відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_28 в присутності адвоката ОСОБА_29 25 травня 2024 року о 10-50 годині затримав ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України. ОСОБА_6 на момент затримання одягнений в одяг, в якому він завдавав ножове поранення потерпілому. В присутності понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено: літню куртку «Піксель» ЗСУ, брюки «Піксель» ЗСУ, футболку (терморубашка) чорну з довгим рукавом, ботинки чорні чоловічі;

- відомості з протоколу отримання зразків для експертизи від 25 травня 2024 року, згідно з яким здійснено відібрання за допомогою ватних тампонів та дистильованої води змивів з кистей обох рук ОСОБА_6 для проведення судових експертиз;

- відомості з протоколу отримання зразків для експертизи від 25 травня 2024 року, відповідно до якого здійснено відібрання за допомогою ножиців зрізів вільних кінців нігтьових пластин рук ОСОБА_6 для проведення судових експертиз;

- відомості з протоколу отримання зразків для експертизи від 25 травня 2024 року, за допомогою тампон-зонда EximLab ТУ У 22.2-2:2016, який поміщено до ротової порожнини та шляхом протирки підщічних сторін (правої та лівої) здійснено відбір зразків букального епітелію ротової порожнини (за допомогою другого тампон-зонду здійснено аналогічний відбір зразків) для проведення судових експертиз. В подальшому особа, у якої проводився відбір, власноруч відламала червоні ковпачки з обох тампон-зондів та бавовняні тампони з дерев`яними аплікаторами, які поміщено до окремих полімерних пробірок;

- відомості з протоколу отримання зразків для експертизи від 27 травня 2024 року, у приміщенні КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР відібрано у підозрюваного ОСОБА_6 зразки крові. Відібрання зразків крові здійснювалось шляхом проколу безіменного пальця правої руки скарифікатором та подальшого поміщення крові у медичну скляну ємкість (колбу) та на медичний бинт, яка залишається в приміщенні КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР;

- відомості з протоколу отримання зразків для експертизи від 28 травня 2024 року, у приміщенні КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медицини» ЗМР відібрано у потерпілого ОСОБА_10 зразки крові. Відібрання зразків крові здійснювалось шляхом забору медичним шприцем з катетеру центрального забору;

- висновок експерта №1819 від 31 травня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 28 травня 2024 року, згідно з яким: рідка кров від потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

- висновок експерта №1775 від 29 травня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 27 травня 2024 року, відповідно до якого: рідка кров від підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відноситься до групи АВ за ізосерелогічною системою АВ0;

- висновок експерта №1820 від 03 червня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 27 травня 2024 року, згідно з яким, у слідах на двох марлевих тампонах зі змивами з обох рук ( об`єкти №1, 2) підозрюваного ОСОБА_6 наявність крові не встановлена;

- висновок експерта №1822 від 05 червня 2022 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 27 травня 2024 року про проведення судово-імунологічної експертизи. Згідно з висновком, кров від потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров від підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 із супутнім антигеном Н. При дослідженні марлевих тампонів зі змивами «з підлоги коридору» - змива І і змива ІІ ( об`єкти №1, 2), які були вилучені з місця події, встановлена наявність крові людини та виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 .. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається. Також до висновку додано таблицю встановлення групової належності в слідах крові на речових доказах;

- висновок експерта №1821 від 03 червня 2022 року, на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 27 травня 2024 року. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин (об`єкт №1) з обох рук підозрюваного ОСОБА_6 знайдені поодинокі ядровмістимі епітеліальні клітини, групову належність яких не встановлювали з метою збереження матеріалу для можливого ДНК дослідження. В об`єкті №1 наявність крові невстановлена;

- висновок експерта №1824 від 06 червня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 27 травня 2024 року. У слідах на військових штанах об`єкти №7, 9) підозрюваного ОСОБА_6 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А, В і Н. Отриманий результат не виключає походження крові від особи (осіб) групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, в тому числі від самого ОСОБА_6 , при наявності у нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину. Домішка крові від потерпілого ОСОБА_10 не виключається. В інших слідах на одязі підозрюваного ОСОБА_6 : військовій куртці (об`єкти №1-5), військових штанах (об`єкти №6, 8, 10), термокофті об`єкти №11-14), парі взуття (об`єкти №15-18), наявність крові не встановлена. До висновку додано таблицю встановлення групової належності крові в слідах на речових доказах;

- висновок експерта №1823 від 10 червня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 27 травня 2024 року. При судово-цитологічному дослідженні предмета, схожого на ніж ( об`єкт №1) встановлена наявність крові людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н, що не виключає її походження від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від ОСОБА_10 .. Походження крові від ОСОБА_6 виключається. Епітеліальні клітини, придатні для дослідження, не знайдені. При дослідженні того ж предмета, схожого на ніж ( об`єкти №2,3) наявність крові не встановлена. Епітеліальні клітини, придатні для дослідження, не знайдені. До висновку додано таблицю виявлення групових антигенів в слідах крові на речових доказах;

- висновок експерта № СЕ-19/108-24/11880-ХЗ від 28 червня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 24 квітня 2024 року. Згідно з висновком, наданий на дослідження предмет, схожий на ніж є контактною клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, а саме мисливським ножем загального призначення, який виготовлений промисловим способом;

- висновок судово-психіатричної експертизи №246 від 03 червня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 від 29 травня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_6 виявляв та виявляє по теперішній час ознаки психічного розладу у формі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольного інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує лікування алкогольної залежності;

- висновок експерта № СЕ-19/108-24/10164-БД від 11 липня 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого СВВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 про проведення судово-біологічної експертизи. Згідно з висновком, встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_6 (об`єкт №1). До висновку додано таблицю результатів дослідження, фототаблицю;

- згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР від 25 травня 2024 року №5127, лікарем встановлено перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаних правопорушень.

Так, усі свідки були очевидцями злочину, а також потерпілий ОСОБА_10 детально розповіли про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину.

Показання свідків та потерпілого узгоджуються між собою та з письмовими доказами та підтверджують висунуте ОСОБА_6 обвинувачення.

Сам обвинувачений також не заперечував нанесення потерпілому удару ножем в область серця при викладених в обвинувальному акті обставинах.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого, колегія суддів доходить таких висновків.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2023 року, справа №492/272/21, провадження № 51-3485км23, визначальним під час розмежування злочинів, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій, враховуючи, що замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Суд проаналізував фактичні обставини злочину, цілеспрямованість дій обвинуваченого, знаряддя, спосіб завдання, характер і локалізацію тілесного ушкодження, та дійшов обґрунтованого висновку, що вони у своїй сукупності переконливо свідчать про наявність у ОСОБА_6 прямого умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 .

Крім того, суд обґрунтовано звернув увагу на те, що смерть потерпілого не настала лише завдяки своєчасній домедичній допомозі, яка була надана потерпілому співробітником поліції охорони.

З цими висновками погоджується і колегія суддів.

Так, ОСОБА_6 без будь-якої погрози або небезпеки з боку потерпілого, тримаючи ніж у руці, завдав ним удар у область життєво важливого органу - серця, не зупинившись на цьому, намагався нанести потерпілому ще один удар, проте потерпілий зміг його уникнути, на що вказав свідок ОСОБА_12 . У результаті потерпілому ОСОБА_10 , згідно з висновком експерта, було завдано одиночне проникаюче колото-ріжуче поранення лівої грудної клітки рана грудної клітки зліва ближче до парастернальної лінії з ушкодженням перикарду і верхівки серця з проникненням в порожнину серця, розвитком лівобічного гемотораксу (скупчення біля 300 мл рідкої крові і 700 мл згустків в лівій плевральній порожнині), що спричинило тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Свої злочинні дії ОСОБА_6 припинив не з власної ініціативи, а завдяки працівникам поліції.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 до та після вчинення злочину, локалізація нанесеного потерпілому удару, обране обвинуваченим знаряддя злочину свідчать про те, що він діяв з прямим умислом на вбивство потерпілого, але не зміг довести свій умисел до кінця з причин, які від нього не залежали, оскільки на місці події перебували поліцейські, які присікли незаконні дії обвинуваченого та своєчасно надали домедичну допомогу потерпілому, що у сукупності з наданою потерпілому в подальшому медичною допомогою врятувало життя потерпілому.

Доводи сторони захисту про те, що дії обвинуваченого обумовлені тим, що він помилково вважав, що перед ним ворог, не є переконливими.

Така версія спростовується показаннями свідків та потерпілого про те, що обвинувачений, перебуваючи у стані сп`яніння, порушував громадський порядок, заважав гостям хостелу відпочивати, поводився агресивно, на зауваження, у тому числі з боку потерпілого, не реагував, що стало причиною для екстреного виклику працівників поліції. Так само поводився ОСОБА_6 і у присутності поліцейських, погрожуючи адміністратору хостелу. У зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_6 був викликаний ще один наряд поліції.

Отже, мотив вчиненого кримінального правопорушення судом був встановлений вірно, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать фактичним обставинам провадження.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, особи винного. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. При цьому, визначаючи наявність такої пом`якшуючої обставини, суд врахував те, що обвинувачений вибачався перед потерпілим, визнав цивільний позов, намагався відшкодовувати шкоду. Суд дійшов висновку, що не визнання обвинуваченим кваліфікації, яка надана стороною обвинувачення його діям, не може сама собою свідчити про відсутність щирого каяття, а пояснюється лише відсутністю знань у обвинуваченого у галузі права.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема і показаннями свідків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту не убачає, оскільки доводи, викладені в цій скарзі, а також заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду не спростовують та суперечать наявним в справі доказам, вказаними вище.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 263 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4