УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2025 року Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 11 м. Слов`янська Донецької області клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, українця, маючого середньо освіту, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001602 від 12.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся слідчий СВ ВП № 4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , з клопотанням узгодженим з прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Дане клопотання обґрунтовано тим, що 12.12.2025 до ЧЧ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка просить вжити заходів до невідомої особи, яка 12.12.2025 вчинила крадіжку телевізору марки «LG» чорного кольору та маршрутизатору марки «Tenda» білого кольору, який знаходився у квартири АДРЕСА_2 , сума матеріального збитку встановлюється.

Окрім цього, ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив корисливе кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану за наступних обставин:

11.12.2025 року, приблизно о 22 годині 20 хвилин, (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проводили спільне дозвілля, та розпивали спиртні напої у квартирі АДРЕСА_2 .

Знаходячись у квартирі, ОСОБА_4 у залі квартири АДРЕСА_2 побачив телевізор марки «LG 50 PC55 S707 MABTOG189» та «WIFI» роутер марки «Tenda», де в цей же час у нього виник умисел на викрадення чужого майна з метою особистого збагачення.

Приблизно о 03 годині 00 хвилин, (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не видалось можливим), ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 вийшли із квартири АДРЕСА_2 та пішли за своїм місцем мешкання.

Того ж дня, приблизно о 03 годині 20 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не видалось можливим), ОСОБА_4 прийшов до будинку АДРЕСА_3 , щоб реалізувати свій злочинний умисел, скориставшись тим, що його неправомірні дії залишаться непоміченими стороннім особам, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, через двері проник до квартири АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, умисно викрав майно, з приміщення залу, квартири АДРЕСА_2 , а саме:

- телевізор марки «LG 50 PC55 S707 MABTOG189» ринкова вартість якого складає 4200,00 грн.

- «WIFI» роутер марки «Tenda» 500,00 грн.

Після чого, ОСОБА_10 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_10 завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4700,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав, вважає підозру обґрунтованою, але просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник також наполягав на застосуванні домашнього арешту.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення даного клопотання виходячи з наступного.

Відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0001602 від 12.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно якого 12.12.2025 до ЧЧ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка просить вжити заходів до невідомої особи, яка 12.12.2025 вчинила крадіжку телевізору марки «LG» чорного кольору та маршрутизатору марки «Tenda» білого кольору, який знаходився у квартири АДРЕСА_2 , сума матеріального збитку встановлюється.

12.12.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- оглядом місця події від 12.12.2025, проведеного за адресою: АДРЕСА_4 ;

- оглядом місця події від 12.12.2025, проведеного за адресою: АДРЕСА_5 ;

- оглядом місця події від 12.12.2025, проведеного за адресою: АДРЕСА_5 ;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка розповіла про обставини викрадення її майна;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка розповіла про обставини викрадення майна ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка розповіла про обставини викрадення майна ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який розповів про обставини викрадення майна з приміщення де він тимчасово мешкав;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який розповів про обставини викрадення майна ОСОБА_4 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , під час якого останній показав де ОСОБА_4 залишив викрадене майно;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який розповів про обставини викрадення майна ОСОБА_4 ;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

- повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 кримінального кодексу України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. ОСОБА_4 , будучи фізично здоровою особою, не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що у своїй сукупності свідчить про відсутність стійких соціальних зав`язків за місцем його мешкання, є особою раніше судимою, при цьому ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура відбування покарання. Крім цього, при запровадженому воєнному стані в умовах збройної агресії рф проти України, ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може у тому числі вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» численною евакуацією цивільного населення України з зони бойових дій або наближеної до неї, до якої у тому числі відноситься Краматорський район Донецької області, змінити місце тимчасового перебування та переїхати з міста Слов`янська до інших регіонів України, тому, враховуючи його спосіб життя, можна дійти висновку про відсутність чинників, які б спонукали ОСОБА_4 не переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може вплинути на потерпілу та свідків, оскільки вчинив злочин відкрито, бачив потерпілу та свідків, знає їх анкетні дані, що фактично створить умови для здійснення впливу на потерпілу та безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю або погрозою застосування насильства. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків є високо ймовірним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: усно шляхом допиту особи слідчим, прокурором або в судовому засіданні. Крім того, відповідно до положень ст. 23 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів. Після звільнення на шлях виправлення не став та вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти власності. Враховуючи фінансовий стан підозрюваного, відсутність постійного джерела доходів, приймаючи до уваги, що вчинення ним кримінальних правопорушень проти власності має системний та тривалий характер, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Таким чином є достатні підстави вважати, що підозрюваний схильний до вчинення нових злочинів та, перебуваючи на волі, продовжить свою злочинну діяльність.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_4 пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Разом з тим, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вчиненні якого він підозрюється (позбавлення волі на строк від семи до десяти років); вік та стан його здоров`я (стан здоров`я задовільний, пенсійного віку не досяг); відсутність міцних соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, (характеризується посередньо, майновий стан (не працевлаштований) існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду, вчинити вплив на можливих свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Натомість, наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 , у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вказані обставини свідчать про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

У разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_4 пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, для запобігання виникненню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного, які передбачені ст.176 КПК України,однак звертає увагу на те, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Станом на теперішній час, у місті м. Слов`янськ Донецької області тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснювати контроль за виконанням обвинуваченим умов будь-якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Разом з тим, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні вчиненні якого він підозрюється (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років); вік та стан його здоров`я (стан здоров`я задовільний, пенсійного віку не досяг); міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців (характеризується посередньо, майновий стан (не працевлаштований) існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду, вчинити вплив на можливих свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Натомість, наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.

У зв`язку з наведеним, є всі підстави вважати що вищезазначені обставини обґрунтовано викладені органом досудового розслідування про те, що підозрюваний, знаходячись на волі, може вплинути на встановлення істини по справі та ухилитися від слідства та суду, існує ризик ухилення підозрюваного ОСОБА_4 від слідства та суду. При цьому суд враховує, що цей запобіжний захід є винятковим, але жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України - суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У зв`язку з чим, при обранні у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає заставу у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп. та з урахуванням матеріального становища обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення є достатньою сумою для забезпечення виконання обов`язків, встановлених КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193 194 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09 лютого 2026 року із можливістю внесення застави розміром 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.

В разі внесення застави підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний прибувати за кожною вимогою суду та слідчого, а також виконувати обов`язки: не відлучатися зі свого місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи. У разі невиконання обов`язків застава звертається в доход держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її отримання.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня постановлення.

Слідчий суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_1