У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 08.04.2025 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

В провадженні суду на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання посилається на обґрунтованість пред`явленого останньому обвинувачення та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого просив змінити запобіжний захід його підзахисному на домашній арешт.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав позицію адвоката.

Заслухавши вищевказане клопотання та доводи в його обґрунтування, позицію прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За ч. 2 вказаної статті вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою суду від 03.09.2025 постановлено обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 01 листопада 2025 року включно. Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд приймає до уваги продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він обґрунтовано обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим та умови, в яких перебуває Україна, а саме те, що з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинуваченого є більш обмеженими; можливість здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження, що призведе до неможливості встановлення істини у справі, а відтак перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином тощо.

На даний момент вищевказані ризики продовжують існувати, загроза їх настання наявна зокрема з огляду на першочергову стадію кримінального провадження, а також те, що свідки наразі не допитані судом, стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких ризиків, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому з метою запобігання вищеописаним ризикам, задля забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити строк застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим при постановленні ухвали від 03.09.2025 слідчим суддею визначено заставу як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. з зазначенням, що така може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем у будь-який момент

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 грудня 2025 року включно, із визначенням застави в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків становить два місяці й визначено до 27 грудня 2025 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора з числа групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000383.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1