Справа № 462/8312/25
провадження 1-кс/462/1872/25
У Х В А Л А

29 жовтня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного затримання особи в порядку ст. 206 КПК України,

встановила:

ОСОБА_2 28.10.2025 року звернулась до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова із клопотанням, у якому просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити до Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_3 для з`ясування підстав позбавлення волі та постановити ухвалу, якою визнати незаконним затримання та тримання ОСОБА_3 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 27.10.2025 року і негайно його звільнити як незаконно затриманого.

Ознайомившись зі клопотанням та доданими до нього матеріалами, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У ч. 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

За положеннями ст. 206 КПК України, на правову підставу якої звернення до слідчого судді з даним клопотанням посилається представниця заявника, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

З матеріалів клопотання вбачається, що адвокат ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 із приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній незаконно утримується з27.10.2025 року року, будучи незаконно позбавленим свободи, та вважає, що вказані обставини містять в діях протиправні дії працівників ТЦК, у зв`язку з чим ОСОБА_2 було повідомлено про вчинення вказаного кримінального правопорушення до органу Національної поліції.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального-процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких, як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення», слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержуватися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства України вказує на те, що до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю в порядку ст. 206 КПК України за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб лише у випадку, коли особа тримається під вартою в межах територіальної юрисдикції відповідного слідчого судді.

При цьому, здійснюючи повноваження в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя вправі вирішувати питання щодо наявності підстав утримання особи під вартою під час досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні, нагляд за дотриманням прав та свобод у якому належить до компетенції слідчого судді, та лише у випадках, коли особа поміщена та перебуває саме під вартою, тобто утримується відповідними правоохоронними органами, яким надано право затримувати особу та поміщувати її під варту.

Натомість зі змісту поданого ОСОБА_2 клопотання вбачається, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку з розслідуваним ними кримінального правопорушення у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Щодо того, що ОСОБА_3 є свідком Єгови та не підлягає мобілізації за релігійними переконаннями, то підстави для звільнення від мобілізації розглядаються працівниками ТЦК та СП, звідси доводити правомірність мобілізації чи відсутність підстав для такого слід перед відповідним ТЦК та СП.

В даному випадку, якщо особа, яка вважає, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинили відносно ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, пов`язане з його незаконним позбавленням свободи, вона вправі звернутися до відповідних правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом викрадення та позбавлення свободи, шляхом повідомлення до ІКСІПН ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, посадові особи якого, у свою чергу, реагуючи на таку заяву, зобов`язані внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після чого, в ході здійснення досудового розслідування у такому провадженні, мають припинити вчинення протиправного діяння, за яким здійснюється досудове розслідування, що полягає у незаконному позбавленні волі особи.

Зі змісту клопотання не вбачається, що правовідносини щодо перебування ОСОБА_4 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , випливають або опосередковані нормами КПК України, оскільки до клопотання не долучено доказів того, що останній незаконно затримано представниками органу державної влади чи службовими особами в рамках будь-якого кримінального провадження.

Крім цього, із поданого клопотання також не вбачається, що те, відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» і не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

Як вбачається із змісту клопотання в даному випадку має місце незгода заявника із діями посадових осіб ОРТЦК та СП, що пов`язані з мобілізацією.

В силу приписів кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи ОРТЦК та СП не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції, а тому ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

На підставі вище викладеного, правомірність вказаних в клопотанні дій працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку ст. 206 КПК України, оскільки вирішення вказаного питання не передбачене положеннями КПК України, у зв`язку з чим не належить до компетенції слідчого судді.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. При цьому, положеннями КПК України не передбачено наслідків неналежного звернення до слідчого судді з клопотанням щодо захисту прав людини в порядку ст. 206 КПК України.

Натомість, відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Проаналізувавши вище викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні законні підстави для відкриття провадження за даним клопотанням, яке не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку, передбаченому КПК України, а тому вказане свідчить про необхідність відповідно до загальних засад кримінального провадження відмовити у відкритті провадження за даним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 9, 26, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного затримання особи в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: