Провадження №1-кп/523/687/26
УХВАЛА

про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

27 січня 2026 року м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Пересипської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання вказаного прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого в межах розгляду кримінального провадження №0001267, внесеного до ЄРДР 14.08.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.1 ст.393 КК України, а також клопотання підсудного про зміну запобіжного заходу,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Пересипського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.185, ч.1 ст.361, ч.1 ст.393 КК України.

27.01.2026 року прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що останній неодружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, як і постійного місця проживання на території м.Одеси, що свідчить про відсутність у такої особи стійких соціальних зв`язків; обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, раніше вчиняв кримінальні правопорушення (відносно якого до різних судів направлено обвинувальні акти за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України); вказаний підсудний шляхом залякування, погроз чи вмовляння може вплинути на свідків для того, щоб вони змінили свої покази, так як ще не допитані під час судового розгляду, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків).

Підсудний ОСОБА_6 подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, в якому посилався на: наявну в матеріалах справи характеристику з органів пробації, яка свідчить про можливість перебування підсудного в соціумі без ізоляції від суспільства; погіршення стану здоров`я підсудного внаслідок тримання під вартою; наявність соціальних зв`язків та підтвердженого місця проживання; часткове усунення ризику на свідків; відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного ним клопотання та заперечення проти задоволення клопотання підсудного, вислухавши захисника ОСОБА_4 , який проти задоволення клопотання прокурора категорично заперечував, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з`ясувавши думку підсудного ОСОБА_5 , який підтримав своє клопотання та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси 04.12.2025 року відносно підсудного ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.02.2026 року, включно.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, а за наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжких і нетяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.185, ч.1 ст.393, ч.1 ст.361 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) інформаційно-комунікаційних систем; втеча з-під варти, вчинене особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку в КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР та КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» не перебуває, останній обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень у розглядуваному кримінальному провадженні та притягається до кримінальної відповідальності ще по 11 кримінальним провадженням, які перебувають на розгляді різних судів Херсонської області та м.Одеси (згідно довідки УІАП ГУНП в Одеській області), в межах розгляду іншого кримінального провадження оголошувався в розшук, неодружений та офіційно непрацевлаштований; не забезпечений місцем реєстрації та проживання м.Одесі чи в Одеській області; суспільно-корисною працею на час затримання не займався; обвинувачується у скоєнні ряду тяжких кримінальних правопорушень, що мали місце в умовах воєнного стану в державі і збройної агресії рф проти України.

Крім того, у розглядуваному кримінальному провадженні підсудному ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, за кваліфікуючими ознаками втеча з-під варти, вчинене особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, що мало місце 16.08.2024 року з приміщення Пересипського районного суду м.Одеси.

Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини підсудного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, безумовного усвідомлення останнім цієї обставини, а також з огляду на триваючий стан судового розгляду кримінального провадження по суті та об`єктивну неможливість закінчення судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали щодо запобіжного заходу, зважаючи на специфіку одного з інкримінованих вказаному підсудному кримінального правопорушення (втеча з-під варти), за своєю сукупністю підтверджують актуальність встановлених в суді та передбачених ст.177 КПК України ризиків, об`єктивно доводять існування ризиків переховування ОСОБА_5 від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та можливого впливу на ще не допитаних в суді свідків обвинувачення, що обумовлює висновок суду про неможливість в теперішній час застосування до підсудного інших більш м`яких видів запобіжного заходу, який повною мірою забезпечить належне виконання останнім процесуальних обов`язків та дозволить запобігти наведеним ризикам, оскільки в межах подальшого розгляду кримінального провадження належить провести допит свідків та здійснити допит підсудного, а відтак клопотання прокурора ОСОБА_3 в аспекті приписів ст.28 КПК України підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи клопотання підсудного ОСОБА_5 у сукупності з обставинами, наведеними судом вище при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд приходить до висновку, що оскільки не втратили актуальності раніше встановлені судом ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також з урахуванням характеру та тяжкості інкримінованих підсудному кримінальних правопорушень, їх кількісного складу і специфічних особливостей, триваючої стадії судового розгляду та необхідності допиту в суді ще не допитаних свідків, закінчення перегляду відеозаписів слідчих дій у кримінальному провадженні і допиту підсудного, незважаючи на наявність у підсудного певних хвороб і його доводи щодо погіршення стану здоров`я внаслідок тримання під вартою, не уявляють достатніх підстав для зміни запобіжного заходу або зменшення розміру застави.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_4 щодо зміни підсудному ОСОБА_5 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, більш м`який запобіжний захід є неспівмірним з інкримінованими вказаному підсудному кримінальними правопорушеннями, способами їх вчинення та наслідками, характеризуючими особу підсудного даними тощо.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (затвердженого наказом МОЗ від 10.02.2012 року №239/5/104), у разі необхідності додаткових лабораторних обстежень, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Таким закладом охорони здоров`я є Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях, однак ні підсудним ОСОБА_5 , ні захисником ОСОБА_4 не надано до суду доказів того, що підсудний звертався за медичною допомогою та йому було відмовлено у наданні такої, або така допомога, якої він потребує не може бути наданою в умовах лікувального закладу вказаного типу.

Відтак, суд вважає, що лікування підсудного ОСОБА_5 у разі наявності у нього медичних захворювань, можливе в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд такі доводи підсудного відхиляє, у зв`язку з їх необ`єктивністю і необґрунтованістю.

Виходячи з того, що за ухвалою суду від 11.10.2024 року, підсудному ОСОБА_5 в якості альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу, визначено розмір застави у відповідному розмірі, встановленому абз.2 ч.5 ст.182 КПК України, а тому в разі внесення вказаним підсудним або іншим заставодавцем наведеного в означеній ухвалі суду розміру застави, підсудний підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього відповідних обов`язків за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.26, 28, 177-178, 182-183, 193-194, 199, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , - задовольнити, а клопотання підсудного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, - залишити без задоволення.

Продовжити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.4 ст.185, ч.1 ст.393, ч.1 ст.361 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 27.03.2026 року, включно.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 11.10.2024 року (242 240 гривень), покласти на підсудного ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеського регіону без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 27.03.2026 року.

Копії ухвали вручити під розписку підсудному ОСОБА_5 , направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та надати для відома іншим заінтересованим особам.

На підставі ч.2 ст.392 КПК України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1