ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/789/25 Справа № 712/8926/25 Категорія: ч.4 ст.186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.09.2025 щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, українець, одружений, маючий на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючий, без освіти, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , згідно статті 89 КК України не судимий,

визнаний винуватими вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, після набрання вироку законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 17.06.25 по 19.06.2005 включно.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід залишений без змін.

Зобов`язано ТУ ДСА у Черкаській області повернути ОСОБА_13 заставу в сумі 60 560грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят грн.) - сплачену на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2025 за ОСОБА_9 , згідно квитанції Ощадбанку від 19.06.2025.

Скасований арешт накладений, ухвалами слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.06.2025 на майно, а саме: спортивні штани чорного кольору «Philipp Plein»; еластичний бинт білого кольору, який в подальшому поміщено до паперового конверту, футболку чорного кольору із світлим візерунком та кросівки чорного кольору «Nike», які належать ОСОБА_9 .

Скасований арешт накладений, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2025 на грошові кошти в розмірі 8 370 українських гривень купюрами номіналом 200 гривень з номером ЕБ 2046929, номіналом 100 гривень з номером ЗВ 3498271, номіналом 50 гривень з номером АМ 2788214, номіналом 20 гривень з номером ГУ 6132507, номіналом 500 гривень з номерами: АН 8997831, ХГ 5227819, АИ 8896091, ЄТ 2803932, ЕЄ 9213813, ГА 3451598, ВС 3642965, ЄС 6676047, АП 3372103, номіналом 1000 гривень з номерами: ВТ 4649077, АИ 4883698, АП 9598858.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винуватим і засуджений за те, що він в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України про «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, та вподальшому продовженого Указом Президента України 235/2025 від 15.04.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 17.06.2025 року о 16 годині 38 хвилин, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу ломбарду «Сейф», що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола, 116, стоячи навпроти ОСОБА_14 , реалізуючи свій злочинний умисел, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка заволодів грошовими коштами ОСОБА_14 в сумі 8 000 гривень, які останній тримав у правій руці, та разом із вказаними грошовими коштами з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 порушує питання про скасування вироку суду, а матеріали кримінального провадження просить направити на новий судовий розгляд.

Судовий розгляд був упереджений, неповний та односторонній, що на думку захисту призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки висновки суду не підтверджені навіть доказами, які були досліджені під час судового розгляду і незаконно ґрунтуються на доказах, викладених в обвинувальному акті досудового розслідування.

Описуючи відеодоказ з камери відеоспостереження, суд першої інстанції жодним чином не вказує дату події зображеного (число місяць рік), а лише зазначає час: о 16год.56хв. 30сек, і це при тому, що згідно обвинувального акту та вступної-описової частини вироку ОСОБА_9 інкриміновано злочин, який було нібито вчинено ним 17.06.2025 року о 16 годині 38 хв., тобто суд, оглядаючи відеодоказ, описує події, які не відповідали часу вчинення злочину, або помилково зазначає про час вчиненого злочину, як о 16 год. 56 хв. 30 сек. приїжджає автомобіль, з якого виходить обвинувачений, і через декілька хвилин після цього відбуваються події характерні, нібито до злочину, тобто можливо навіть о 16.58 год - 17.00 год., що очевидно не відповідає інкримінованому обвинуваченому часу вчинення правопорушення.

Також захисник звертає увагу, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002179 за обвинуваченням ОСОБА_9 було внесено саме 16.06.2025 року, тобто за день до інкримінованих йому подій згідно обвинувального акту, що також і не відповідає часу вчиненню злочину, який суд першої інстанції вважав доведеним, а саме як 17.06.2025 року. Таким чином, посилання у вироку суду на те, що події інкримінованого злочину мали місце саме 17.06.2025 є такими що знаходяться поза розумним сумнівом, адже якщо слідувати логіці судового рішення, то спочатку внесли відомості до ЄРДР про злочин, а потім, через день, було вчинено і сам злочин, що є абсолютним абсурдом та не відповідає часу вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали судової справи, а саме журнал судового засідання від 15.09.2025 року, дія №31 час о 09 год. 37 хв. 44 сек. містять інформацію стосовно первісного ухвалення судом рішення про розгляд даного кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України, але потім судом дане рішення скасовано і ухвалено розглядати справу не на підставі ст.349 КК України, поновлено судове слідство у зв`язку із тим, що обвинувачений розповідав про зовсім інші обставини, заперечуючи інкриміновані йому обвинувальним актом, але порядок судового розгляду визначено не було, як і не надано оцінку показам обвинуваченого який фактично не визнав свою провину, так як був не згоден з формулюванням зазначеним в обвинувальному акті, але це не завадило суду зазначити в оскаржуваному вироку про «повне визнання ним вини». Адже, якщо суд прийняв рішення про розгляд кримінального провадження в загальному порядку, то суд повинен був по-перше переконатися в законності отримання наданого до суду доказу, відео-доказу, окрім матеріалів кримінального провадження, що містять інформацію про наявність свідків обвинувачення, не допитування яких, так само як і потерпілого під час судового розгляду, є грубим порушенням права підзахисного на перехресний допит в суді, а по-друге сприяло б встановленню фактичних обставин справи (істини у справі), з викладанням яких в обвинувальному акті не погоджувався обвинувачений.

Матеріали кримінальної справи містять особисту заяву потерпілого стосовно покарання та ставлення потерпілого до особистості обвинуваченого, де він просить призначити останньому покарання із застосуванням ст.69 та ст.75 КК України, окрім того матеріали справи містять, докази відшкодування матеріальних та моральних збитків потерпілому в повному обсязі, а також відсутність інформації про притягнення обвинуваченого раніше до кримінальної відповідальності, та наявності на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей і те, що він являється багатодітним батьком, має проблеми зі здоров`ям, відсутність тяжких наслідків по справі, але мотивувальна частина оскаржуваного вироку, окрім зазначення про відсутність у ОСОБА_9 обставин, які б обтяжували покарання, не містить жодного аналізу зазначених обставин, що вкотре вказує на упередженість та неповноту судового розгляду.

Прокурор в апеляційній скарзі порушує питання про скасування вироку в частині призначеного покарання. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Зазначає, що суд першої інстанції всупереч положенням статей 50,65 КК України не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу частково, доводи обвинуваченого та його захисників, які підтримали свою апеляційну скаргу, а проти апеляційної скарги прокурора заперечували, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону судом в повному обсязі не виконані.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.

Місцевий суд зобов`язаний надати вичерпну відповідь на доводи щодо оцінки покладених в основу вироку доказів із точки зору їх належності, допустимості й достовірності, а також зазначити мотиви, якими він керувався під час ухвалення вироку.

Оцінка належності, допустимості та достовірності доказів мала б дозволити суду дійти розуміння про їх достатність для ухвалення судом першої інстанції законного рішення.

Розглядаючи матеріали кримінального провадження суд першої інстанції безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно не дослідив всі докази, які подали сторони та не оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінка належності, допустимості та достовірності доказів мала б дозволити суду дійти розуміння про їх достатність для ухвалення судом першої інстанції законного рішення.

Місцевий суд під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 цих вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання від 15.09.2025, судом було прийнято рішення розглядати матеріали кримінального провадження в спрощеному порядку на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Однак, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 почав розповідати про зовсім інші обставини, заперечуючи ті обставини, які встановлені органом досудового розслідування та зазначені в обвинувальному акті, судом першої інстанції було прийнято рішення про поновлення судового слідства та розгляд даного кримінального провадження у загальному порядку.

При цьому приймаючи таке рішення, судом першої інстанції не було визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження.

Єдиним досліджуваним доказом в суді першої інстанції був оптичний диск на якому міститься відеозапис із магазину «Українські ковбаси» з камери відеоспостереження на якому зафіксовано лише час події о 16 год.56 хв.30сек. (не зазначено число, місяць, рік). Крім того не надана оцінка показам обвинуваченого, який фактично не визнав свою провину оскільки не був згоден з формулюванням зазначеним в обвинувальному акті, проте судом в оскаржуваному вироку було зазначено про повне визнання вини останнім та його щире каяття.

Суд першої інстанції порушив принцип безпосередності, який зобов`язаний безпосередньо дослідити всі докази та з`ясувати їх достовірність, допитавши учасників процесу, особливо потерпілого та свідків, щоб оцінити їх показання за внутрішнім переконанням.

Районний суд розглядаючи дане кримінальне провадження в загальному порядку не допитав ані потерпілого, ані свідків обвинувачення, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідивши єдиний доказ -оптичний диск про який зазначено вище.

За вказаних обставин, суд першої інстанції не дослідив належним чином усі докази та ухвалив рішення на підставі неповної доказової бази, що є порушенням норм процесуального права.

Суд зобов`язаний оцінювати докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному досліджених доказів, а не обмежитись одним доказом.

Положеннями ст. 94 КПК установлено, що суд має оцінити сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи та не проаналізував належним чином усі докази, в тому числі не здійснив належної перевірки доводів сторони захисту.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції крім іншого є: неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що регламентовано ч.1 ст.412 КПК України.

Апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах апеляційної скарги з урахуванням змісту ч.2 ст.404 КПК України. Отже відсутність клопотання про дослідження доказів не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, установлені під час кримінального провадження та передумов для здійснення судом свого права дослідити нові докази за наявності умов, установлених ч.3 ст.404 КПК України.

Враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів, суд який розглядає справу повинен безпосередньо дослідити докази, яким повинен надати свою оцінку.

При цьому згідно ч.3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити докази лише за клопотанням учасників судового провадження, однак під час апеляційного розгляду такі клопотання не надходили.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості безпосередньо дослідити докази і як наслідок дати їм свою оцінку.

За таких обставин, колегія суддів переглядає дане кримінальне провадження в межах апеляційних скарг, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції не відповідає положенням статей 370, 374 КПК і ухвалений з істотним порушенням його вимог, яке призвело до передчасного висновку про правильність застосування судом першої інстанції кримінального процесуального закону України, тому підлягає скасуванню на підставі ст. 409 КПК із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що останній не погоджується із призначеним ОСОБА_15 покарання, проте у зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції та призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції колегія суддів не має права на перед вирішувати питання про застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене в ухвалі колегії суддів, оцінити докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевірити обставини кримінального провадження шляхом дослідження доказів, після чого ухвалити законне, обгрунтоване та вмотивоване судове рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.6 ст. 407, 415, 416, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

ухвалила:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 24 вересня 2025 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді