ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2025 року в кримінальному провадженні №0003523 від 18.09.2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Першотравенськ Верходніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого механіком, з вищою освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг і перевезенням громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 3 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

ЄУНСС: 715/3549/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/231/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Частину застави в розмірі 50 000 грн передано на потреби ЗСУ, іншу частину в розмірі 192 240 грн повернуто заставодавцю.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_6 , вступив у попередню злочинну змову з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_10 » з яким став на шлях вчинення умисного, злочину пов`язаного із незаконним переправленням осіб з числа громадян України, які бажали виїхати поза пунктом пропуску за межі території України до країн Європи.

В період часу з 01 вересня 2024 року по 17 вересня 2024 року ОСОБА_6 вступив у попередню злочинну змову з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_10 », який на даний час перебуває за межами України, та який перебуваючи з-за кордоном, при невстановлених слідством обставинах підшукав чоловіків з числа громадян України, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яким повідомив про можливість переправлення останніх через державний кордон України до республіки Румунія за грошову винагороду в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США з кожного, нащо останні погодились (при цьому ОСОБА_6 не був обізнаний про грошову винагороду).

Отримавши згоду на передачу винагороди за переправлення від осіб які мали намір виїхати за межі країни, невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_10 » завчасно повідомив вказаним особам план та порядок незаконного переправлення їх через державний кордон України.

В подальшому 18.09.2024 р. 07 год. 15 хв. ОСОБА_6 , діючи за попередньою домовленістю з невстановленою особою па ім`я « ОСОБА_10 » на автомобілі марки «Fiat Scudo» реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхав у вказане раніше місце, а саме до приміщення готелю «Сім Днів» у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області. В подальшому ОСОБА_18 , прибувши у визначене місце, забрав осіб, яких планували перевезти через державний кордон України. Після чого ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Fiat Scudo» вирушив з вказаними особами до заздалегідь визначеного йому місця - неподалік АЗС «WOG» вулиця Героїв Майдану, 32, Смотрич, Хмельницька область.

Прибувши на вказане місце, ОСОБА_6 надав вказівку останнім про необхідність визначення серед них водія, який буде керувати зазначеним автомобілем, слідуючи за автомобілем, який буде їх супроводжувати. У зв`язку з чим гр. ОСОБА_15 - особа, яка мала намір перетнути державний кордон України, та, не маючи намір вчиняти кримінальне правопорушення, сів за кермо автомобіля марки «Fiat Scudo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та по вказівці ОСОБА_6 розпочав рух слідом за автомобілем марки «Volkswagen Touareg» реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Chevrolet Captiva», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також виконуючи вказівки ОСОБА_6 по маршруту руху по заздалегідь залишеній в автомобілі рації.

Того ж дня близько о 15 год. 09 хв. під час руху в напрямку лінії державного кордону з метою подальшого переправлення через державний кордон поза пунктом пропуску в смт. Глибока працівниками Державної прикордонної служби України був зупинений автомобіль марки «Fiat Scudo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 , в якому знаходилися наступні громадяни: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , у супроводі автомобіля «Chevrolet Captiva», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому знаходились за кермом ОСОБА_19 , який не був обізнаний про злочинні наміри невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_10 » та ОСОБА_6 , який за допомогою радіостанції надавав вказівки щодо маршруту руху. В подальшому вищевказані особи були затримані працівниками НОМЕР_4 - прикордонного загону.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 , в якій прокурор не заперечує правової кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, проте вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, а також у зв`язку із неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає в безпідставному застосуванні вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання.

Зазначає, що районний суд не врахував належним чином тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії тяжких, обставин його вчинення, зокрема того факту, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану, скориставшись складною ситуацією у країні, сприяв значній кількості військовозобов`язаних осіб протиправно, у незаконний спосіб, перетнути державний кордон України.

Стверджує, що застосування вимог ст. 75 КК України щодо ОСОБА_6 не буде сприяти попередженню вчинення іншими особами аналогічних злочинів в майбутньому.

Вважає, що встановлені районним судом характеризуючи дані ОСОБА_6 не є достатніми для застосування вимог ст. 75 КК України, проте є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають можливість застосувати щодо нього вимоги ст. 69 КК України.

Просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок в цій частині, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права надання логістичних послуг і перевезення громадян у прикордонних районах та прикордонних зонах України терміном на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Оскільки, прокурор у поданій апеляційній скарзі не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст. 66, 67 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Районний суд при винесенні вироку, зазначених вимог закону дотримався в повній мірі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин що його обтяжують.

Так, районним судом було враховано, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому районний суд врахував і особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, є особою молодого віку, одружений, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітні дитину та непрацездатну хвору матір-пенсіонерку, також має хворого брата за яким здійснює догляд.

Районний суд врахував ставлення ОСОБА_6 до вчиненого кримінального правопорушення, який дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 районний суд визнав щире розкаяння, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання вини, його участь у захисті України шляхом участі в бойових діях, а також його прохання про перерахунок частини коштів, внесених у якості застави на користь ЗСУ в сумі 50 000 грн.

Обставин, які б обтяжували покарання встановлено не було.

Вказані обставини районний суд визнав такими, що дають можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України.

З таким висновком погоджується і колегія апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання доцільності застосування вимог ст. 75 КК України, апеляційний суд звертає увагу на незначну (посередницьку) роль і участь обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, зокрема те, що він не був організатором його скоєння, злочин не було вчинено із корисливих мотивів.

На думку колегії суддів, враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих, покарання із застосуванням ст. 75 КК України буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на обставини вчиненого правопорушення були належним чином враховані районним судом, що було перевірено апеляційним судом, та не є такими, які свідчать про безмовну необхідність відбування реального покарання обвинуваченим ОСОБА_6

Твердження прокурора про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК України буде недостатнім, є його позицією та не впливає на законність оскаржуваного рішення, оскільки не може спростувати правильних висновків районного суду.

При цьому апеляційний суд враховує, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що застосування у даному випадку інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідатиме принципу законності, а звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку буде достатнім і необхідним для виправлення останнього.

Посилання прокурора на неправильне застосування районним судом закону про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 , то апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок районного суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 332 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

29.09.2025 року

(дата засвідчення копії)