Справа № 297/3919/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/886/25, за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2025 року, задоволено клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, починаючи з моменту його затримання з визначенням застави у розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 998 480 гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатись з території м. Львів без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000469 від 25.10.2025 року;

- здати на зберігання до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали закінчується 24 січня 2026 року о 15 годині 36 хвилин.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий СВ Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до суду, яке погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб із визначенням розміру у сумі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 998 480,00 гривень, а також покласти обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатись з території м. Львів без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000469 від 25.10.2025 року;

- здати на зберігання до відповідного органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянина України через державний кордон України у період дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадянину України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наступних обставин.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням день листопада місяця 2025 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в невстановлений слідством час та місці домовився з невстановленими досудовим розслідуванням особами, про організацію його незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду, яка становила 16500 доларів США, з яких 1500 доларів США мав передати за доставку останнього з м. Львів в м. Берегове Закарпатської області та в подальшому керували його діями, як особою, яка бажає незаконно перетнути державний кордон України та вичікування слушного часу для переправлення через кордон України.

У невстановлений досудовим розслідуванням час за проханням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодились сприяти у незаконному переправленні через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 1500 доларів США, громадянину ОСОБА_12 ..

Зокрема, 24.11.2025 року о 19:43 годині за вказівкою невстановленої досудовими розслідуванням особи ОСОБА_12 , залізничним потягом прибув у м. Львів, де в подальшому заселився в готельному комплексі «Фортуна», який розташований в м. Львів площа Князя Святослава 11, та очікував на подальші вказівки.

Того ж дня до ОСОБА_12 зателефонувала невідома особа з номеру мобільного оператора та повідомила що виїзд з м. Львова відбудеться 25.11.2025 року близько 05:00 години.

25.11.2025 року о 04:50 годині за вказівкою невстановленої досудовими розслідуванням вищевказаної особи ОСОБА_12 вийшов з готельного комплексу «Фортуна» на проїзну частину дороги, де на нього очікував автомобіль марки «BMW» з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та службовий автомобіль інкасації марки «CITROEN», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_10 , а пасажиром був ОСОБА_6 ..

В подальшому, з автомобіля марки «BMW» вийшла невідома особа чоловічої статі, яка підійшла до ОСОБА_12 та повідомила пароль «1065» та наказала передати грошові кошти, на що останній виконав вказану вказівку та надав даній особі 1500 доларів США. Після передачі грошових коштів дана особа вказала рукою на інкасаторський автомобіль та повідомили, що необхідно сісти на заднє сидіння «CITROEN», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , інкасаторської служби ПАТ «КБ«АКОРДБАНК», в якому перебували пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та водій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 запитав пароль, який ОСОБА_12 повідомив та запустив його всупереч вимогам постанови Національного банку України № 29 від 31.03.2017 року «Про затвердження Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей банків в Україні» до автомобіля інкасаторської служби ПАТ «КБ«АКОРДБАНК» та поїхали в напрямку м. Берегове.

Рухаючись в напрямку Закарпатської області в м. Сколе Львівської області водій ОСОБА_10 повідомив про поломку автомобіля і водій розвернув автомобіль та попрямував у зворотному напрямку, де зупинився на АЗС «WOG», яке розташоване в м. Стрий Львівської області, через деякий час на вказану АЗС приїхала невідома особа на автомобіля марки «VOLKSWAGEN», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , інкасаторської служби «Акорд Банк», в яку пересіли ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 і продовжили рух в напрямку м. Берегове Закарпатської області.

В ході руху автомобіля марки «VOLKSWAGEN», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , інкасаторської служби «АКОРД БАНК», водій ОСОБА_10 знаючи, що в с. Нижні Ворота Мукачівського району та на околиці с. Гать, Берегівського району наявні контрольні пости Державної прикордонної служби України та з метою уникнення викриття злочинних намірів увімкнув проблискові маячки на службовому автомобілі марки «VOLKSWAGEN», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 та при під`їзді до блокпостів надавав вказівку ОСОБА_12 пригнутись в автомобілі, чим уникнули їх зупинки та перевірки документів.

В подальшому 25.11.2025 року між населеними пунктам с. Гать в напрямку с. Яноші Берегівського в ході контролю за вчиненням злочину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були викриті та затримані працівниками Берегівського РВП спільно з працівниками СБУ та працівниками державно прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

25.11.2025 року о 15:36 годині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Львів зареєстрованого АДРЕСА_1 громадянина України, українця, раніше не судимого, було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 листопада 2025 року, слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 було повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтована підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: допитом свідка; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками; протоколом огляду місця події та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, а в разі доведення вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Інкримінований ОСОБА_6 злочин пов`язаний з нелегальним перетином кордону що ймовірно може стати ухиленням від притягнення до кримінальної відповідальності останнього шляхом виїзду за кордон по за межами пункту пропуску.

Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідком та іншими учасниками у кримінальному провадженні та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Крім того, на даний час всі співучасники кримінального правопорушення не встановлені, що надасть можливість ОСОБА_6 координувати дії останніх.

Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У випадку засудження ОСОБА_6 за вчинення тяжкого злочину, до якого може бути застосовано виключно покарання у вигляді реального позбавлення волі до 9 років.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_6 тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 діючи з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою неодноразово сприяв у незаконному переправленню через державний кордон України громадян України, за що отримували грошову винагороду в сумі 16500 доларів США.

Разом з цим, при виконанні судом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, є необхідність визначити останньому, заставу у розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028 гривень), що становить 1 998 480 гривень.

Саме застава у такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Тому з огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, а також враховуючи особисті обставини життя, факт того, що інкримінований злочин вчинено під час дії військового стану, тому може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку з цим, клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із строком на 60 днів є обґрунтованим та підлягає до задоволення. При цьому, приймаючи рішення про визначення розміру застави, слідчий суддя констатував, що матеріалами клопотання встановлено, що за нелегальний перетин державного кордону поза пунктом пропуску причетні особи мали отримати грошові кошти в розмірі 16500 доларів США, при цьому, стороною захисту не спростовано неможливість сплати застави у такому розмірі, місцевий суд прийшов до висновку про задоволення клопотання і в частині визначення розміру застави у 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисники ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 вказує, що обраний відносно ОСОБА_13 запобіжний захід є необґрунтованим. Зокрема, наведені стороною обвинувачення відомості не містять конкретних фактичних даних, що пов?язують ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, а невірна кваліфікація його дій, свідчить про відсутність правових підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу. При цьому захисник вказує на відсутність реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, офіційне місце роботи, проживає разом із дружиною та сином, має міцні соціальні зв?язки. ОСОБА_6 раніше не судимий, не ухилявся від органів слідства та суду. По справі допитані всі свідки, проведені всі можливі слідчі дії, речові докази вилучені та знаходяться при матеріалах справи. Підозрюваний ОСОБА_6 не знайомий з іншими фігурантами, а тому ризики стосовно перешкоджання кримінальному провадженні, впливу на інших учасників даного кримінального провадження, знищенню речових доказів, по справі відсутні. Також вказує, що ОСОБА_6 перебуває під постійним наглядом кардіолога й потребує відповідної терапії та умов, яких слідчий ізолятор забезпечити не здатен. Визначена судом застава є незаконною, формальною, не підкріпленою жодними доказами по справі, непропорційною майновим можливостям ні підозрюваного ОСОБА_6 , ні близьких рідних (дружини та сина), з якими він проживає, та яка фактично порушує його права на свободу та процесуальні гарантії передбачені ст. 29 Конституції України та ст. 5 Європейській Конвенції з прав людини. Просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення. Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у вечірній та нічний час. У випадку, якщо суд апеляційної інстанції все ж дійде до висновку про необхідність застосування застави,- визначити розмір застави у межах, що відповідають закону, майновому стану підозрюваного та є помірним і реалістичним, згідно вимог ч.4 ст. 182 КПК України та принципом пропорційності практики Європейського суду з прав людини, а саме - у мінімально допустимому законом розмірі.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також вказує на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: можливість: переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та інших учасників у кримінального провадження; вчинення іншого злочину. Адвокат ОСОБА_7 зазначає, що Слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання та проживає спільно з дружиною та сином, офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв?язки. ОСОБА_6 раніше не судимий, не ухилявся від органів слідства та суду. У даному кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі дії, речові докази вилучені та знаходяться у матеріалах справи. Також не враховано стан здоров?я підозрюваного. Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.12.2025 року ОСОБА_6 поставлено діагноз постінфарктний (переніс у 2020 році) та атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. ст. 3 риз 4, СН ІІ Аст зі збереженою систолічною ф-ією ЛШ, цукровий діабет ІІ типу. Тобто ОСОБА_14 має тяжкі хронічні захворювання серця та перебуває під постійним наглядом лікаря кардіолога і потребує постійного лікування та відповідних умов, дані вимоги слідчий ізолятор забезпечити не взмозі. Крім того, звертає увагу, що у підозрюваного ОСОБА_14 наявний перелом правої руки. Згідно пояснень останнього, дане тілесне ушкодження він отримав при затриманні працівниками правоохоронних органів на місці події. При цьому, слідчим суддею не виконано вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України. Враховуючи ці обставини, захисник вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 998 480 гривень є незаконним і має бути замінено на більш м?який, достатній для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення. Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у вечірній та нічний час. У випадку, якщо суд апеляційної інстанції все ж дійде до висновку про необхідність застосування застави,- визначити розмір застави у межах, що відповідають закону, майновому стану підозрюваного та є помірним і реалістичним, згідно вимог ч.4 ст. 182 КПК України та принципом пропорційності практики Європейського суду з прав людини, а саме - у мінімально допустимому законом розмірі.

На вказані апеляційні скарги прокурор ОСОБА_5 подав заперечення. Прокурор вказав, що рішення слідчого судді, яким задоволено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці із встановленням застави у розмірі 660 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 99 8480 грн. є обґрунтованим, висновки суду, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки судом враховано окрім іншого, той факт, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин з корисливих мотивів, а також те, що скориставшись ситуацією в Україні, де з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан, та виїзд за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонений, намагався незаконно сприяти переправленню через державний кордон України військовозобов?язану особу, яка мала сплатили за організацію незаконного переправленню через державний кордон України, суму грошових коштів в розмірі майже 700 000 гривень, враховуючи затримання троє співучасників даного злочину, використовуючи службові повноваження, які передбачають носіння зброї, з використанням інкасаторського автомобіля, що забезпечу уникнення перевірок на контрольно-пропускних пунктів Державної прикордонної служби України. Даний злочин має суспільну значимість, оскільки правоохоронці Закарпаття не викривали такі злочини, пов?язані з нелегальним перетином кордону з використанням інкасаторських служб для конспірації з метою уникнення викриття їх злочинної діяльності. Просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Твердження апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про те, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід є необґрунтованим, - колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за № 0000469, відомості про кримінальне правопорушення в якому 25.10.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Берегівської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна..

При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

Колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд також бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким чином доводи апеляційних скарг про необґрунтованість підозри та невірну кваліфікацію дій підозрюваного, апеляційний суд відхиляє, оскільки суд апеляційної інстанції не повинен дублювати повноваження суду першої інстанції і може перевірити вищевказані доводи тільки під час оскарження остаточного рішення суду першої інстанції.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, а також враховуючи особисті обставини життя, факт того, що інкримінований злочин вчинено під час дії військового стану, ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених обставин, відповідно до ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідує, що слідчий і прокурор під час розгляду клопотання вказували на вищезазначені обставини, яким слідчим суддею була надана належна оцінка.

Ураховуючи вищезазначене, твердження апеляційних скарг про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді у цій частині.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дані про особу, на які посилаються захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , щодо ОСОБА_6 зокрема те, що підозрюваний має постійне місце проживання, офіційне місце роботи, проживає разом із дружиною та сином, має міцні соціальні зв?язки, раніше не судимий, не ухилявся від органів слідства та суду, на думку апеляційного суду, не зменшують встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє й надані адвокатом ОСОБА_7 документи, а саме: копію характеристики ОСОБА_6 , виданої ЛКП «Господар» №2907/вих. від 04.12.2025 року; копію характеристики ОСОБА_6 , виданої АТ «ПУМБ» від 27.11.2025 року; копію характеристики ОСОБА_6 , виданої ПуАТ «КБ«АКОРДБАНК»; копію виписки з медичної карти хворого ОСОБА_6 від 01.12.2025 року; копію довідки про доходи ОСОБА_15 №166 від 04.12.2025 року; копію адвокатського запиту до Філії ЦОЗ ДКВС України в Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 02.12.2025 року; копію відповіді Філії ЦОЗ ДКВС України в Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 08.12.2025 року; копію адвокатського запиту до Філії ЦОЗ ДКВС України в Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 17.12.2025 року; відповідь на запит щодо стану здоров`я підозрюваного від 17.12.2025.

Беручи до уваги характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 , які викладені в апеляційних скаргах та надані адвокатом ОСОБА_7 у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вважає, що у конкретних обставинах даної справи зазначені аргументи не мають переважного значення порівняно з суспільним інтересом, який полягає у встановленні об`єктивної істини в кримінальному провадженні, недопущенні створення перешкод для цього, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконанні процесуальних рішень у межах кримінального провадження.

У зв`язку з цим, вимоги апеляційних скарг про скасування ухвали суду першої інстанції та обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у вечірній та нічний час, апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, зазначивши, що існують обґрунтовані підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою може призвести до неналежного виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

При цьому, колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, взявши до уваги положення статей 182 та 183 КПК України, а також відомості про те, що за нелегальний перетин державного кордону поза пунктом пропуску причетні особи мали отримати грошові кошти в розмірі 16500 доларів США, обґрунтовано прийшов до висновку про визначення застави в розмірі 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 998 480 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок, з чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому, суд апеляційної інстанції, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено. Також, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави 660 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

За цих обставин, посилання апеляційної скарги на те, що визначений розмір застави є незаконним, формальним та непідкріпленим жодними доказами по справі, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані і безпідставні.

Із цих самих підстав, апеляційний суд відхиляє і посилання адвоката ОСОБА_7 про невиконання вимог ч. 3 ст. 183 КПК України.

Колегія суддів вважає, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення апеляційних скарг не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: