печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина», про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/55509/21-к від 20.10.2021 у кримінальному провадженні №0001396 від 30.07.2020, -

В С Т А Н О В И В :

23.09.2025 в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина», про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/55509/21-к від 20.10.2021 у кримінальному провадженні №0001396 від 30.07.2020.

Мотивуючи подане клопотання про скасування арешту майна, заявник вказує, що було накладено арешт на нерухоме майно власником якого є ПрАТ "Укрпрофоздоровниця", зокрема на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Лісна, буд. 32,

Так, адвокат зазначає, що згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та статуту Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» створене шляхом перетворення, в зв`язку з припиненням Дочірнього підприємства «Санаторій «Новомосковський» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», знаходиться за адресою: 51215, Дніпропетровська область, Самарівський (Новомосковський) район, село Орлівщина, вул. Лісна, 32.

У володінні і користуванні «Санаторій «Курорт Орлівщина» на праві господарського відання знаходяться майно, передане ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», у тому числі:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Лісна, буд. 32.

«Санаторій «Курорт Орлівщина» є фактичним володільцем та користувачем на праві господарського відання нерухомого майна, на яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва №757/55509/21-к від 20 жовтня 2021 року було накладено арешт.

Право господарського відання за «Санаторій «Курорт Орлівщина» на вищезазначене нерухоме майно належним чином зареєстровано 10.01.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру.

Отже, арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року №757/55509/21-к, фактично перешкоджає здійсненню законній господарській діяльності «Санаторій «Курорт Орлівщина» у якого фактично заходиться у володінні та користування арештоване майно.

Також зазначено, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку держави, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Лісна, буд. 32, не відповідає ознакам речового доказу, оскільки жодного відношення до розслідуваного кримінального провадження № 0001396 від 30.07.2020 року не має, а саме не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить на собі слідів вчинення кримінального правопорушення, не було об`єктом кримінально протиправних дій.

Арештоване нерухоме майно за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Лісна, буд. 32 не є державною власністю, і відповідно, інтереси держави жодним чином не зачіпаються і не порушуються.

Також, зазначено, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів того, що «Санаторій «Курорт Орлівщина» або ПрАТ «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» вчиняла дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна. Навпаки, наведена вище інформація підтверджує, що обсяг вказаного нерухомого майна ПрАТ «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» значно збільшився за рахунок будівництва нових будівель та споруд за рахунок власних та залучених грошових коштів. Єдиним власником нерухомого майна згідно наданої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ПрАТ «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» володіння, яким на праві господарського відання належить «Санаторій «Курорт Орлівщина» .

На даний час спірне нерухоме майно використовується в більшій мірі для проживання, харчування та реабілітації військових Збройних сил України та переселенців, і подальше перебування під арештом та проведення відповідного аукціону з визначення управителя спірного нерухомого майна призведе до припинення можливості надання вказаних послуг та припинення господарській діяльності «Санаторій «Курорт Орлівщина».

Так, 17.03.2023 р. було укладено між ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», як балансоутримувачем- володільцем (Сторона-1), військовою частиною НОМЕР_1 (Сторона-2) та Квартально-експлуатаційним відділом м. Дніпро було укладено договір № 17/03.3-23, згідно із яким Сторона-1 надає Стороні-2 можливість на спільне тимчасове користування нерухомим майном, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, с. Орлівщина, вул. Лісна 32 загальною площею 3737 кв.м.

В подальшому, 14.08.2023 р. між ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», як володільцем (Сторона-1), військовою частиною НОМЕР_2 (Сторона-2) та Дніпровським квартирно-експлуатаційним управлінням було укладено договір № 14/08.1-24, згідно із яким Сторона-1 надає Стороні-2 можливість на спільне БЕЗОПЛАТНЕ тимчасове користування нерухомим майном, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, с. Орлівщина, вул. Лісна 32.

Внаслідок накладеного арешту, Санаторій «Курорт Орлівщина» не має можливості залучати кошти інвесторів для подальшого розвитку та будівництва Санаторію.

В умовах сьогодення, Санаторій забезпечує робою 127 працівників, місячний фонд оплати праці становить 2,5 млн. грн., щомісячно ОСОБА_4 нараховує та сплачує значні податки та збори.

Подальше існування арешту із забороною розпорядження та користування, призведе до втрати робочих місць, яке в даний воєнний час є прерогативою для населення. Це також призведе до значного зменшення надходжень податків до бюджету та занепаду Санаторію.

Окрім іншого, принагідно зауважимо, що станом на дату подання даного клопотання, тобто, фактично протягом 5 років з дати внесення відповідних відомостей до ЄРДР. не повідомлено про підозру посадовим особам ПрАТ «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» про вчинення кримінальних порушень стосовно нерухомого майна, на який накладено арешт.

ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», що розташований на базі спірного нерухомого майна добросовісно декларує та надає 50 % ліжкового фонду під потреби ЗСУ і переселенців.

Таким чином, адвокат просить суд скасувати ,накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року у справі №757/55509/21-к, арешт в частині щодо заборони розпорядження та користування нерухомим майном, власником якого є ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» (), і знаходиться на праві господарського відання у володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» (Код ЄДРПОУ: ?32286611) зокрема, на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований, за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Лісна, буд. 32.

Представник заявника в судове засідання не з`явилась, однак направила заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, клопотання підтримала.

Прокурор в судове засідання подав заяву, в якій просив розглядати клопотання у його відсутність, заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки арештоване майно є речовим доказом.

Частиною 2 статті 174 КПК України передбачено, що про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001396 від 30.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

20.10.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/55509/21-к було накладено арешт з забороною суб`єктам державної реєстрації (нотаріусам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно і органам державної реєстрації прав), суб`єктам державної реєстрації визначених приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (окрім реєстраційних дій за зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів щодо реєстрації прав управління та інших речових прав, що виникатимуть на підставі ухвали слідчого судді про передачу Національному агентству в управління майна) вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо внесення записів пов`язаних з зміною власника, іпотекодержателя, інших записів, пов`язаних з відступленням права вимоги за договорами забезпечення, а також заборонивши розпорядження та користування щодо наступних об`єктів нерухомого майна, зокрема: на реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32, розміщений за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р., с. Орлівщина, вулиця Лісна, будинок 32, опис: комплекс будівель та споруд.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналізуючи зміст мотивувальної частини ухвали слідчого судді від 20.10.2021 у справі № 757/55509/21-к, метою накладення арешту на спірне майно є забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно положень кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому, обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином право власності є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності з дотриманням вимог, встановлених ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном, принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд констатує порушення державою cm. 1, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Отже, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обгрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяжень, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, недоторканість права власності.

Окрім того, Європейський суд прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Патрідіс проти Греції" (ВП), заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня1994 року, Series A N 296- А, П. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 4962, від 10 травня2007 року). Будь-яке втручання державного органу управо на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Таким чином, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого1986 року у справі "ОСОБА_1 та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007у справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном.

Так, судовим розглядом встановлено, що згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та статуту Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Курорт Орлівщина» створене шляхом перетворення, в зв`язку з припиненням Дочірнього підприємства «Санаторій «Новомосковський» Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», знаходиться за адресою: 51215, Дніпропетровська область, Самарівський (Новомосковський) район, село Орлівщина, вул. Лісна, 32.

У володінні і користуванні «Санаторій «Курорт Орлівщина» на праві господарського відання знаходяться майно, передане ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», у тому числі:

- об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Лісна, буд. 32.

Таким чином, «Санаторій «Курорт Орлівщина» є фактичним володільцем та користувачем на праві господарського відання нерухомого майна, на яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва №757/55509/21-к від 20 жовтня 2021 року було накладено арешт.

Право господарського відання за «Санаторій «Курорт Орлівщина» на вищезазначене нерухоме майно належним чином зареєстровано 10.01.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру.

З тверджень представника власника майна встановлено, що нерухоме майно використовується в більшій мірі для проживання, харчування та реабілітації військових Збройних сил України та переселенців, і подальше перебування під арештом та проведення відповідного аукціону з визначення управителя спірного нерухомого майна призведе до припинення можливості надання вказаних послуг та припинення господарській діяльності «Санаторій «Курорт Орлівщина».

17.03.2023 р. було укладено між ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», як балансоутримувачем- володільцем (Сторона-1), військовою частиною НОМЕР_1 (Сторона-2) та Квартально-експлуатаційним відділом м. Дніпро було укладено договір № 17/03.3-23, згідно із яким Сторона-1 надає Стороні-2 можливість на спільне тимчасове користування нерухомим майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 3737 кв.м.

В подальшому, 14.08.2023 р. між ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», як володільцем (Сторона-1), військовою частиною НОМЕР_2 (Сторона-2) та Дніпровським квартирно-експлуатаційним управлінням було укладено договір № 14/08.1-24, згідно із яким Сторона-1 надає Стороні-2 можливість на спільне безоплатне тимчасове користування нерухомим майном, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, с. Орлівщина, вул. Лісна 32.

Так, статтею 133 ГК України передбачено, що основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України. Майно суб`єктів господарювання може бути закріплено на іншому праві відповідно до умов договору з власником майна. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб`єктів господарювання.

З врахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку про аргументованість доводів сторони заявника щодо того, що даний арешт несе негативні наслідки, для ТОВ «Санаторій «Курорт Орлівщина», оскільки вбачається, що товариство має право вланості на спірне майно в порядку ст. 133 ГК України та надає його для проживання, харчування та реабілітації військових Збройних сил України та переселенців.

Таким чином, на думку слідчого судді, подальший арешт в частині користування є неактуальним, оскільки в певній мірі є не пропорційним, так як вбачається, що товариство має на меті надання забезпечення певних соціальних потреб, актуальних на даний момент для держави.

Окрім цього, діяльність товариства вказує на те, що воно отримує дохід та сплачує податки, а тому задля досягнення цілей криімнального провадження та не поршення прав власників майна, слідчий суддя прийшов до висновку про часткову обґрунтованість доводів адвоката.

Законодавець нормами кримінального процесуального законодавства передбачив, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві".

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про скасування арешту щодо спірного нерухомого майна, однак лише в частині користування, оскільки необґрунтованість арешту майна обумовлена не відсутністю підстав для його застосування, а неспіврозмірністю обмеження права власності та його негативних наслідків завданням кримінального провадження та власникові.

Щодо тверджень про те, що нерухоме майно не є речовим доказом у кримінальному провадження та набуте законним шляхом, слідчий суддя вважає, що такі доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, які на думку заявника, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження.

Відтак, клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,7, 9, 22,26,170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року у справі №757/55509/21-к арешт в частині заборони користування об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 32, який розташований, за адресою: комплекс будівель та споруд, об`єкт житлової нерухомості за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Лісна, буд. 32.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_5