Справа№ 953/9596/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в залі судового засідання обвинувальний акт, направлений з Харківської обласної прокуратури, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000768 від 16.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, який не працює, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, -

встановив:

Згідно ст. 21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону.

Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - банківською таємницею, зокрема, є коди, що використовуються банками для захисту інформації.

У відповідності до п. 1 ст. 11 Закону України «Про інформацію» - інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» - особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, с невід`ємними і непорушними.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» - використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Зокрема згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» - поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Також відповідно до ч. 2 вказаної статті - поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про захист персональних даних» порушення законодавства про захист персональних даних тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 18.04.2025, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створена та захищена відповідно до чинного законодавства.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, ОСОБА_6 перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, використовуючи власний мобільний термінал марки «Apple» моделі «IРhone 12», чорного кольору, ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2- НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 з підключенням до Всесвітньої мережі «Інтернет», використовуючи додаток-мессенджер «Telegram» та свій особистий профіль у ньому із ім`ям користувача « ОСОБА_7 », який верифікований його особистим номером телефоном НОМЕР_4 , надіслав у спільноту із невизначеним колом учасників під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» вказаного мессенджеру повідомлення, які містять номера банківських карток, строк їх дії, CVV-код від них та персональні дані фізичних осіб - власників карток, а саме:

- 18.04.2025 о 14:16 год. надіслав відомості щодо банківської картки № НОМЕР_5 , строк її дії: ІНФОРМАЦІЯ_5, належної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням номеру паспорта, РНОКПП та місця реєстрації останньої;

- 18.04.2025 о 16:47 год. надіслав відомості щодо банківської картки № НОМЕР_6 , строк її дії: ІНФОРМАЦІЯ_6, належної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням номеру паспорта, РНОКПП та місця реєстрації останнього;

- 22.04.2025 о 20:02 год. надіслав відомості щодо банківських карток № НОМЕР_7 , строк її дії: ІНФОРМАЦІЯ_7; № НОМЕР_8 , строк її дії: ІНФОРМАЦІЯ_8; № НОМЕР_9 , строк її дії: ІНФОРМАЦІЯ_9 належних ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із зазначенням номеру паспорта, РНОКПП та місця реєстрації останнього, які містять інформацію з обмеженим доступом зокрема персональні дані у вигляді номерів банківських карт і строку їх дії та інформацію яка відноситься до банківської таємниці, а саме CVV-код, які відносяться до інформацією з обмеженим доступом, надіславши які, ОСОБА_11 здійснив несанкціоноване розповсюдження вказаної інформації.

Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 361-2 КК України, тобто несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив про обставини його вчинення, щиро розкаявся. Підтвердив зазначені вище обставини, вказуючи, що 18.04.2025, він, використовуючи власний мобільний телефон марки «Apple» моделі «IРhone 12», з підключенням до мережі «Інтернет», в мессенджері «Telegram» та свій особистий профіль у ньому, надіслав у спільноту із невизначеним колом учасників під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » вказаного мессенджеру повідомлення, які містять номера банківських карток, строк їх дії, CVV-код від них та персональні дані фізичних осіб - власників карток, які містять інформацію з обмеженим доступом.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції відсутні, вислухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , інші учасники справи вірно розуміють зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена та доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 316-2 КК України, тобто несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, є громадянином України, не одружений, не працює, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35).

ОСОБА_6 є осудною особою, данні про перебування на обліку лікаря психіатра та нарколога відсутні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розумінні наслідків своїх дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до нетяжких злочинів, його конкретні обставини та наслідки. Суд також враховує данні про особу винного, зазначені вище, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України, у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 361-2 КК України.

Дійшовши висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу, на думку суду, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання.

З цих же підстав, інший вид покарання, визначений санкцією ч. 1 ст. 361-2 КК України, у виді позбавлення волі, суд вважає занадто суворим.

Дійшовши висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, суд не вбачає підстав щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки, на думку суду, таке покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.05.2025 (справа № 953/3020/25 н/п 1-кс/953/3343/25) накладено арешт шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження на вилучене 23.04.2025 під час обшуку за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 14, літ. А У-3, майно, а саме на: мобільний телефон марки «Iphone» модель «12» з ІМЕІ НОМЕР_10 , із сум-картою - НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про заьвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» (а.с. 55-71).

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як встановлено вище, 18.04.2025, ОСОБА_6 , використовуючи власний мобільний термінал марки «Apple» моделі «IРhone 12», чорного кольору, ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2- НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 з підключенням до Всесвітньої мережі «Інтернет», використовуючи додаток-мессенджер «Telegram» та свій особистий профіль у ньому із ім`ям користувача « ОСОБА_7 », який верифікований його особистим номером телефоном НОМЕР_4 , надіслав у спільноту із невизначеним колом учасників під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» вказаного мессенджеру повідомлення, які містять номера банківських карток, строк їх дії, CVV-код від них та персональні дані фізичних осіб - власників карток.

Враховуючи викладене, мобільний телефон марки «Iphone» модель «12» з ІМЕІ НОМЕР_10 , із сум-картою - НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_6 , був використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України.

Згідно ч. ст. 96-1 КПК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КПК України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КПК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Вказане кримінальне правопорушення є умисним кримінальним правопорушенням та за його вчинення передбачено основне покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі, тому вказаний мобільний телефон підлягає спеціальній конфіскації у власність держави на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 гр. (тридцять чотири тисячі гривень 00 коп.) на користь держави (отримувач коштів: ГУК Харків обл/МТГ Харків/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37874947; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0020649; код класифікації доходів бюджету: 21081100).

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речовий доказ: мобільний телефон марки «Iphone» модель «12» з ІМЕІ НОМЕР_10 , із сім-картою - НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1