№ 143/341/19
ВИРОК

Іменем України

08.10.2025р. м.Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище Вінницького району Вінницької області матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Антоніни, Красилівського району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 16.02.2019 року, біля 15 год. 00 хв., повторно в період іспитового строку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване по АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись в тому, що власник домогосподарства відсутній, скориставшись тим, що поблизу нікого не має, і його дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб, ОСОБА_4 підійшов до приміщення господарської споруди, та шляхом виймання металевої арматури, яка слугувала предметом запирання вхідних дверей, проник в середину, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку двох алюмінієвих казанів (баняків) ємністю по 12 л. кожен, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2076-2079/18-21 від 19.03.2019 року становить 350 грн.00 коп.

Не зупиняючись на досягнутому, та не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 підійшов до іншої господарської споруди, де за допомогою металевої арматури зірвав навісний замок, та проник в середину, звідки викрав алюмінієвий казан (баняк), ємністю 20 л., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2076-2079/18-21 від 19.03.2019 року становить 380 грн. 00 коп.

Окрім цього ОСОБА_4 підійшов до житлового будинку та знову ж за допомогою металевої арматури зірвав навісний замок, проник в середину, звідки вчинив крадіжку, алюмінієвого посуду, а саме:

-алюмінієвого бідона ємністю 25л., вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2076-2079/18-21 від 19.03.2019, становить 427 грн. 00 коп.;

-меду із липи загальною вагою 23 кг. 800 гр., вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2076-2079/18-21 від 19.03.2019, становить 116 грн. 00 коп., на загальну суму 2760 грн. 80 коп.;

-алюмінієвої сковорідки діаметром 20 см., вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2076-2079/18-21 від 19.03.2019, становить 50 грн. 00 коп.;

-алюмінієвої сковорідки діаметром 25 см., вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2076-2079/18-21 від 19.03.2019, становить 85 грн. 00 коп.;

-алюмінієвої сковорідки діаметром 30 см., вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2076-2079/19-21 від 19.03.2019, становить 110 грн. 00 коп.

Також ОСОБА_4 на території даного домогосподарства шляхом вільного доступу вчинив крадіжку міді загальною вагою 2,5 кг., вартість якої згідно довідки вартості вих. №.18 від 19.03.2019, виданої ФОП « ОСОБА_7 », становить 115 грн. за 1 кг., на загальну суму - 287 грн. 50 коп.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 4450 грн. 30 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив наведені в обвинувальному акті обставини його скоєння, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати, однак готовий нести кримінальну відповідальність за скоєне. Також вказав, що 16.02.2019 року близько 15 год. 00 хв. він йшов по АДРЕСА_1 , що розташована біля лісу. Проходячи повз перший будинок, він вирішив зайти на подвір`я з метою викрадення майна. Він проник у господарську споруду та житловий будинок, звідки викрав мано, перелік якого наведений в обвинувальному акті, зокрема алюмінієвий бідон з медом, який він заніс до будинку, який розташований поруч.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте 20.12.2021 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд кримінального провадження здійснювати за його відсутності.

Ураховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, позицію потерпілого, а також те, що фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження не оспорюються, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З огляду на викладене суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують обвинуваченого, та стосуються вирішення питань щодо долі речових доказів та процесуальних витрат в кримінальному провадженні. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зважаючи на позицію обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом доведена повністю.

Його дії судом кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторна, поєднана з проникненням у житло та інше приміщення.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд ураховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання.

Так, суд бере до уваги, що вчинене діяння відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, має базову середню освіту, не одружений, тимчасово не працює, депутатом не являється, малолітніх та неповнолітніх дітей на утримані не має, на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, передбаченою пунктом 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції ч.3 ст.185 КК України.

Суд звертає увагу на ту обставину, що злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, був вчинений ОСОБА_4 під час іспитового строку, встановленого йому вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 23.11.2018 року, яким його було засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців.

Однак, ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.06.2020 року його було звільнено від покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 23.11.2018 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку, а тому суд не вбачає підстав для призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, оскільки на момент ухвалення нового вироку в нього відсутня невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Разом із цим, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, зокрема незначну вартість викраденого майна, особу винного, який щиро розкаявся у скоєному, його процесуальну поведінку під час судового розгляду, суд на підставі ч.1 ст.75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням йому іспитового строку.

Призначення зазначеного покарання зі звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням, на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд вважає, що на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, що становлять 628 грн. 00 коп., відповідно до ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме алюмінієвий бідон ємністю 25 л., який заповнений медом в твердому стані, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 під розписку, на підставі п.5 ч.9 ст.100 КПК України необхідно залишити у його власності.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 ( п`ять ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 00 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази, а саме алюмінієвий бідон ємністю 25 л., який заповнений медом в твердому стані, залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя