Справа № 522/950/26
Провадження № 1-кс/522/759/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0000019 від 24.01.2026 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідування встановлено, що 23.01.2026 до чергової частини ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора "102", від працівників Національної гвардії про те, що за адресою м. Одеса, просп. Шевченка, неподалік від буд. 10/2, у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявили речовину схожу на наркотичну.

У подальшому, на підставі ч. 3 ст. 233, 234 КПК України, з метою недопущення знищення, приховання речового доказу та його збереження у кримінальному провадженні, врятування вказаного майна, 23.01.2026 року, в період часу з 23:31 год. по 23:35 год., за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, неподалік від буд. 10/2, проведено огляд місця події за участю гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в ході огляду повідомив про те, що зберігає при собі заборонену речовину «солі», яку він знайшов на відкритій місцевій ділянці біля парку «Перемоги», та залишив зберігати при собі для власного вживання. Після чого, ОСОБА_3 самостійно дістав із зовнішньої кишені куртки чорного кольору, у яку був одягнений на той момент, згорток обмотаний чорною ізолентою, всередині якого був один зіп-пакет із застібкою фіолетового кольору, всередині якого знаходиться кристалічна речовина білого кольору та добровільно видав її співробітникам поліції.

Надалі, вищевказану речовину, а саме кристалічну речовину білого кольору, яка знаходилась в одному зіп-пакеті із застібкою фіолетового кольору, вилучено та запаковано до сейф-пакету НПУ № NPU5140027.

Дізнавач, посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів та подальшого експертного дослідження, просить накласти арешт на вказане майно.

Дізнавач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій клопотання підтримала та просила судове засідання провести за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КК України, дізнавач просить розглядати клопотання про арешт майна без виклику особи, яка є його власником, з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та дізнавача.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Сектором дізнання ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000019 від 24.01.2026 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно з протоколом огляду місця події від 23.01.2026 року було виявлено кристалічну речовину білого кольору, яка знаходилась в одному зіп-пакеті із застібкою фіолетового кольору, вилучено та запаковано до сейф-пакету НПУ № NPU5140027.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, проведення експертного дослідження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст.ст. 167-173, 309, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події 23.01.2026 року, в період часу з 23:31 год. по 23:35 год., за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, неподалік від буд. 10/2, а саме один зіп-пакет із застібкою фіолетового кольору, всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору, який було вилучено та запаковано до сейф-пакету НПУ № NPU5140027.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

02.02.2026