06.11.2025 Єдиний унікальний № 371/896/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/896/25

Провадження № 1-кс/371/354/25

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю помічника судді ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача про арешт майна у кримінальному провадженні №0000046, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2025 року за частиною першою статті 358 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000046, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2025 року за частиною першою статті 358 КК України, в якому встановлюються обставини щодо ймовірного підроблення документа, на підставі якого проведена державна реєстрація права оренди земельної ділянки.

У клопотанні заявлено вимогу про арешт земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0004 площею 5,2004 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах села Кип`ячка Обухівського району Київської області, на праві приватної власності належить ОСОБА_3 та перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета-Зем», шляхом встановлення заборони власнику та орендарю права перетворення, розпорядження та відчуження вказаного нерухомого майна.

За мотивами дізнавача метою арешту вказаного нерухомого майна є запобігання можливості псування, знищення, перетворення, відчуження земельної ділянки.

За положеннями статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

У судове засідання дізнавач та власник майна не з`явилися.

Оцінка змісту клопотання та наданих матеріалів вказують на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого/прокурора, який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно із частиною другою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням із прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим суддею встановлено такі обставини.

СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2025 року за № 0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за частиною першою статті 358 КК України,

за фактом підроблення офіційного документа.

В ході досудового розслідування було встановлено, що жителю села Кип`ячка Обухівського району Київської області ОСОБА_3 у 2015 році у порядку спадкування у власність перейшла земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0004 площею 5,2004 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах села Кип`ячка Обухівського району Київської області. 27 березня 2015 року ОСОБА_3 передав вказану земельну ділянку в оренду ТОВ «Планета-Зем» на 10 років. Пункт 3.3. укладеного договору містив умови про те, що у разі, якщо орендар має намір не продовжувати строк дії цього договору, він не пізніше ніж за один місць до закінчення строку дії договору подає орендодавцю письмове повідомлення.

За декілька місяців до спливу строку дії договору оренди землі від 27 березня 2015 року, який мав закінчитися 27 березня 2025 року, 25 січня 2025 року ОСОБА_3 склав, роздрукував, підписав та відправив ТОВ «Планета-Зем» замовним листом повідомлення про наміри припинення договору оренди землі № б-н від 27 березня 2015 року, повідомлення було отримано адресатом. ОСОБА_3 вважав, що дія договору буде припинена.

Згодом, 28 березня 2025 року ОСОБА_3 стало відомо про те, що його земельна ділянка із кадастровим номером :09:001:0004 знову перебуває в оренді ТОВ «Планета-Зем». Він став цікавитись, що стало причиною продовження терміну дії договору та отримав копію додаткової угоди № 2 до договору оренди землі № б-н від 27 березня 2015 року, за змістом якої він та директор ТОВ «Планета-Зем» 01 лютого 2025 року селі Потік уклали вказану угоду шляхом проставляння підписів у її змісті.

За мотивами ОСОБА_3 , ознайомившись зі змістом вказаної додаткової угоди, він зрозумів, що вона є підробленою, вказаний документ він не підписував, підпис у графі « ОСОБА_3 » виконаний не ним, а іншою особою. Вважає, що директор товариства шляхом підробки підпису у додатковій угоді № 2 заволоділа його земельною ділянкою. 01 лютого 2025 року він не був у приміщенні ТОВ «Планета-Зем», що по вулиці Преображенська 72А у селі Потік Обухівського району Київської області, в цей час перебував за межами Київської області. Директора ТОВ «Планета-Зем» він востаннє бачив десь у 2017-2018 роках. 31 січня 2025 року він разом із ОСОБА_4 на службовому автомобілі марки «Рено» моделі «Кенго», мали робочу поїздку до Львівської області. 31 січня 2025 року у вечірній час вони заселились в один із готелів. Наступного дня, 01 лютого 2025 року вони прибули до села, де знаходився поламаний трактор та стали його ремонтувати. Ремонт вказаного трактору тривав з 01 лютого 2025 року до 02 лютого 2025 року.

З копії рішення про державну реєстрацію прав від 17 лютого 2025 року № 77294836, винесеного Державним реєстратором прав на нерухоме майно Обухівської районної державної адміністрації Київської області, вбачається, що на підставі заяви від 13 лютого 2025 року за реєстраційним номером 65200455 було проведено державну реєстрації прав за вище вказаною заявою.

Допитана як ОСОБА_5 надала показання, за якими до неї як державного реєстратора із заявою про проведення державнрої реєстрації права оренди за документом, факт підроблення якого встановлюється у кримінальному провадженні, звернулася представник ТОВ «Планета-Зем».

Згідно з даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 421294966 від 04 квітня 2025 року, на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 27 березня 2015 року, серії та номер 2, видана 01 лютого 2025 року, строк договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0004 було продовжено на 25 років до 27 березня 2040 року.

Наведені обставини підтверджені даними протоколу допиту ОСОБА_3 від 14 квітня 2025 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 10 липня 2025 року, а також даними копій доданих до клопотання письмових доказів: договору оренди землі від 27 березня 2015 року, повідомлення про наміри припинення договору оренди землі від 25 січня 2025 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 421294966 від 04 квітня 2025 року, рішення про державну реєстрацію прав від 17 лютого 2025 року № 77294836, винесеного Державним реєстратором прав на нерухоме майно Обухівської районної державної адміністрації Київської області, за змістом якого на підставі заяви від 13 лютого 2025 року за реєстраційним номером 65200455 було проведено державну реєстрацію прав, заяви ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав.

02 липня 2025 року слідчим винесено постанову про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з диспозицією частини першої статті 358 КК України кримінальна відповідальність настає за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

Документ - це належним чином оформлений матеріальний носій будь-якої інформації (на папері, фото-, кіно-, аудіо-, відеоплівці), призначений для посвідчення юридично значимих фактів і подій.

Під офіційним документом у розрізі статті 358 КК України слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Предметом кримінального правопорушення у цьому випадку є посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином- підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків.

За фактом правопорушення, обставини якого встановлюються в ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, особа підробила та використала підроблений документ у виді додаткової угоди № 2 до договору оренди землі № б-н від 27 березня 2015 року, яку було використано для вчинення державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Предметом вказаного правопорушення є документ у виді додаткової угоди, укладеної власником земельної ділянки та її орендарем.

За правилами частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до норм глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких вноситься клопотання про накладення арешту, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Особливості підроблення документів та використання підроблених документів полягають у протиправному зміненні статусу юридичної чи фізичної особи за рахунок придбання підроблених офіційного документа, бланка, штампа, печатки, що не тільки порушує нормальну діяльність органів державної влади, органів самоврядування, підприємств, установ, організацій, а й може завдати істотної шкоди правам і законним інтересам фізичних та юридичних осіб, сприяє вчиненню інших більш тяжких злочинів.

Є підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:001:0004, строк оренди якої за ТОВ «Планета-Зем» було продовжено на 25 років, отримана у користування на підставі вказаної додаткової угоди, є такою, що отримана в оренду кримінально протиправним шляхом.

Зміна юридичної оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення є процесуальною дією, яка може здійснюватися на різних етапах кримінального провадження.

На цьому етапі дізнавачем передчасно зроблено висновок про те, що у матеріалах досудового розслідування наявні докази, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно, визначених в частині другій статті 170 КПК України.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції регламентує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» (Hentrich v. France)» від 22 вересня 1994 року, серія А № 296-А, пункт 42, та «Кушоглу проти Болгарії» 10 травня 2007 року, заява № 48191/99, підпункти 4962). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, пункти 69, 73, серія A № 52).

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

Таким чином, установлено, що накладення арешту на вказані земельну ділянку може призвести до істотного втручання у право власності певного кола інших осіб на мирне володіння їх майном та з огляду на обставини справи явно не відповідає зазначеній в клопотанні меті забезпечити «збереження речових доказів».

Таке втручання буде невиправданим, оскільки у суду відсутні відомості щодо їх причетності до кримінального правопорушення, що у свою чергу вказує на те, що накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна призведе виключно до свавільного порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає, що запобігання таким порушенням є важливою підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідно до вимог статті 173 КПК України дізнавачем належним чином не обґрунтовано підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Юридична оцінка фактичних обставин кримінального правопорушення, зроблена дізнавачем на цьому етапі кримінального провадження, не доводить, що земельна ділянка відповідає критеріям речового доказу, визначеним частиною першою статті 98 КПК України.

Наведені дізнавачем мотиви вказують на ті обставини, що у сторони обвинувачення відсутні обґрунтування підозри, достатньої для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту земельної ділянки.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Обставини, які досліджені під час розгляду клопотання та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України, свідчать про відсутність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити у задоволенні клопотання дізнавача у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000046, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першою статті 358 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1