Справа № 454/3512/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2862/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Белз, жителя АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

слідчий Відділення поліції №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , звернувся з клопотанням до слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів та таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

18 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України.

У клопотанні слідчий просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні даних злочинів, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, він не сприяє досудовому розслідуванню, з огляду на що він може переховуватися від органів досудового розслідування суду, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого Відділення поліції №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, з 10 жовтня 2025 року до 9 грудня 2025 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімуму для працездатних осіб в сумі 121 120 грн.

У випадку звільнення з-під варти на підозрюваного ОСОБА_5 покладено такі обов`язки:

1. не відлучатися за межі населеного пункту, у якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2. повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3. прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та суду.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1

Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2025 року, оскільки 16 жовтня 2025 року він уклав договір з підозрюваним після чого подав апеляційну скаргу.

В доводах апеляційної скарги зазначив, що з ухвалою слідчого судді він не погоджується, оскільки суд обрав протиправно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Повідомляє, що ОСОБА_5 було затримано 10 жовтня 2025 року та доставлено до суду, протоколу затримання не складено, клопотання про застосування запобіжного заходу йому не вручалося, розгляд справи проведено без участі захисника, не було роз`яснено право на захист до початку розгляду справи

Зазначає, що ОСОБА_5 не підтримував клопотання слідчого, не розумів чому він в суді без адвоката.

Наголошує, що ОСОБА_5 22 роки, на даний час він проживає в будинку своїх батьків, у нього не було обов`язку залишатися за місцем свого проживання після вручення йому підозри, окрім того покарання призначене вироком Сокальського районного суду Львівської області від 27 березня 2024 року він відбув.

Наголошує, що суддею не встановлено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не обґрунтовано неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Окрім того на адресу Львівського апеляційного суду, надійшла апеляційна скарга ОСОБА_5 , в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що його незаконно затримано працівниками поліції, окрім того в суді йому не залучено адвоката.

Наголошує, що він перебував вдома, ніде не переховувався.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що адвокат ОСОБА_6 уклав договір з підозрюваним 16 жовтня 2025 року після чого подав апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, відділенням поліції №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 травня 2025 року приблизно 20.00 години ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю уваги потерпілого ОСОБА_10 , таємно, шляхом вільного доступу викрав банківську картку № НОМЕР_1 видану АТ «Приватбанк» ОСОБА_11 для користування, яка є його офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку. Окрім цього ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, шляхом вільного доступу викрав банківську картку № НОМЕР_1 видану АТ «Приватбанк» ОСОБА_11 для користування, та в подальшому 25 червня 2025 року о 16 годині 17 хвилин, шляхом розрахування за портативну колонку марки «JBL» в приміщенні магазину «ФОКСТРОТ», таємно викрав з банківської картки № НОМЕР_1 ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 14 999 гривень.

18 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України.

18 вересня 2025 року слідчий Відділення поліції №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу.

10 жовтня 2025 року клопотання слідчого задоволено слідчим суддею Сокальського районного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні важкого кримінального правопорушення, йому загрожує покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, що може стимулювати його до втечі, може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення безпосередньо в якому він підозрюється, оскільки раніше він вже вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 190 КК України, обвинувальний акт перебуває на розгляді Сокальського районного суду Львівської області, може впливати на свідків та потерпілих з метою зміни їх показань, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Аргументи сторони захисту, що органом досудового розслідування не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів розцінює критично, оскільки ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, в умовах воєнного стану.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_5 22 роки, на даний час він проживає в будинку своїх батьків, у нього не було обов`язку залишатися за місцем свого проживання після вручення йому підозри, окрім того покарання призначене вироком Сокальського районного суду Львівської області від 27 березня 2024 року він відбув, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Доводи апелянта, що розгляд справи було проведено без участі захисника, не роз`яснено ОСОБА_5 права та обов`язки, не вручено клопотання про застосування запобіжного заходу, колегія суддів розцінює критично, оскільки з матеріалів справи вбачається, що підозрюваному ОСОБА_5 було вручено 19 вересня 2025 року клопотання про застосування запобіжного заходу (а.с. 4), що підтверджується його підписом, окрім того з його заяви від 10 жовтня 2025 року (а.с. 38) встановлено, що він просив проводити розгляд справи у відсутності його адвоката, також з журналу судового засідання (а.с. 39) вбачається, що підозрюваному роз`яснено права та обов`язки.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, розміру завданої шкоди, застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (121 120 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного, особу підозрюваного, який раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, ніде не працює, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про непомірний розмір застави для підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на підозрюваного, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 є законною та обґрунтованою, а тому її апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4