Справа №766/9215/25
н/п 1-кп/766/3929/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

?прокурора ОСОБА_3 ,

?обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000452 від 06.04.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Посад-Покровське Білозерського району Херсонської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не маючого, інваліда ІІІ-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з огляду на ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним, та статті КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

1. Суд встановив, що ОСОБА_4 в період з червня 2024 року по квітень 2025 року в денний час доби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, у порушення вимог п. 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622 та п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінета Міністрів України від 12.10.1992 №576, не маючи відповідного спеціального дозволу органів Національної поліції, перебуваючи на відкритих ділянках місцевості в с. Посад-Покровське Херсонського району Херсонської області, придбав шляхом привласнення знайденого:

- сорок чотири патрони, придатні до стрільби, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме: тридцять сім одиниць 5,45-мм проміжних (військових) патронів з кулями з металевими осердями, сім одиниць 5,45-мм проміжних (військових) патронів з трасуючими кулями;

- три патрони, придатні до стрільби, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, з них: 2 патрони 7,62-мм гвинтівкові патрони з бронебійними кулями «СТ-2М» та 1 патрон 7,62-мм гвинтівковий патрон з модернізованою трасуючою кулею;

- гранату ПГ-26, яка є бойовою гранатою військового призначення, є складовою частиною реактивної протитанкової гранати РПГ-26 «АГЛЕНЬ»;

- два бойові припаси, а саме осколково-фугасні-запалювальні артилерійські унітарні постріли калібру 30 мм,

які переніс до свого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де у подальшому зберігав до моменту вибуху, який стався 05.04.2025 під час спроби механічного втручання до бойового елемента гранати ПГ-26, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, та вилучення 18.04.2025 працівниками поліції в ході обшуку за вказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 263 КК України, формою об`єктивної сторони якого є незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження

2.1. Прокурор у судових дебатах вважав, що пред`явлене обвинувачення є доведеним. Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також доведена, а його дії кваліфіковані правильно, а саме за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

2.2. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 під час його допиту усі обставини кримінального правопорушення підтверджено ним в повному обсязі, вину визнано.

2.3. Прокурор також просив Суд при призначенні покарання ОСОБА_4 врахувати наявність обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України.

2.4. Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

2.5. Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/122-25/1966 від 11.04.2025; судової балістичної експертизи №СЕ-19/122/-25/2201-БЛ від 24.04.2025; судової балістичної експертизи №СЕ-19/122/-25/2202-БЛ від 24.04.2025; експертизи за спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» №СЕ-19/115-25/6547-ФХВР від 28.04.2025; судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/122-25/2355-ВТХ від 30.04.2025, в загальній сумі 18 273,70 гривень.

2.6. Речові докази, а саме: металеві уламки (залишки бойового припасу військового призначення гранати ПГ-26, яка є складовою частиною реактивної протитанкової гранати РПГ-26 «АГНЕЛЬ», упаковані у спеціальний пакет №5918044; сорок чотири бойових припаси до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм проміжних (військових) патрона, упаковані у спеціальний пакет №3633458; три бойових припаси до нарізної вогнепальної зброї 7,62-мм гвинтівкових патрони, упаковані у спеціальний пакет №3636934; залишки від осколково-фугасних-запалювальних артилерійських унітарних пострілів калібру 30 мм, упаковані в спеціальний пакет №3639590 знищити.

2.7. Обвинувачений вину і фактичні обставини кримінально правопорушення визнав. Під час допиту зазначив, що у червні 2024 року повернувся до с. Посад-Покровське. Його будинок №8 зруйновано. Поселився у будинку №20. Шукав по вулицям села все, що може згодитися для домогосподарства та відновлення зруйнованого будинку. Також знаходив патрони, гільзи, інші боєприпаси, які зберігав у себе. Здати до уповноважених органів не встиг. Під час механічного втручання стався вибух, залишився без ока. Пошкоджений палець руки. Провину визнав повністю.

Під час судових дебатів проти запропонованого прокурором покарання не заперечував, просив Суд суворо не карати.

ІІІ. Докази, що досліджені Судом у судовому засіданні

3.1. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, із зазначених підстав ухвалив:

визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються,

допитати обвинуваченого,

дослідити матеріали експертиз,

дослідити докази, що підтверджують процесуальні витрати,

дослідити документи, що стосуються речових доказів,

дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.

3.2. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)

3.3. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засіданні роз`яснив обвинуваченому у доступній, чіткій та конкретизованій формі суть даної норми з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.

3.4. На переконання Суду, обвинувачений повністю розуміє суть обвинувачення, підтвердив обставини правопорушення, позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною.

3.5. Суд також дослідив матеріали експертиз:

висновок експерта за результатами проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/122-25/1966 від 11.04.2025, згідно з яким надані на дослідження металеві фрагменти є залишками бойового припасу військового призначення гранати ПГ-26, яка є складовою частиною реактивної протитанкової гранати РПГ-26 «АГЛЕНЬ»;

висновок експерта за результатами проведення судової балістичної експертизи №СЕ-19/122/-25/2201-БЛ від 24.04.2025, згідно з яким надані на дослідження сорок чотири патрона, вилучені 18.04.2025 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою ; АДРЕСА_2 , є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм проміжними (військовими) патронами, а саме: тридцять сім одиниць 5,45-мм проміжних (військових) патронів з кулями з металевими осердями, сім одиниць 5,45-мм проміжних (військових) патронів з трасуючими кулями. Патрони виготовлені заводським способом. Сліди демонтажу та переробки патронів саморобним способом відсутні. Надані патрони придатні до стрільби;

висновок експерта за результатами проведення судової балістичної експертизи №СЕ-19/122/-25/2202-БЛ від 24.04.2025, згідно з яким надані на дослідження три патрони, вилучені 18.04.2025 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою ; АДРЕСА_2 , є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 7,62-мм гвинтівковими патронами, а саме: 2 патрони 7,62-мм гвинтівкові патрони з бронебійними кулями «СТ-2М» та 1 патрон 7,62-мм гвинтівковий патрон з модернізованою трасуючою кулею. Патрони виготовлені Новосибірським заводом низьковольтної апаратури (НЗНВА) у 1989 та 1981 роках, відповідно. Сліди демонтажу та переробки патронів саморобним способом відсутні. Надані патрони придатні до стрільби;

висновок експерта за результатами проведення експертизи за спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» №СЕ-19/115-25/6547-ФХВР від 28.04.2025, згідно з яким на поверхні наданих на експертизу у полімерному спец-пакеті №CRI1005537, металевих уламків, виявлено сліди вибухової речовини гексогену;

висновок експерта за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/122-25/2355-ВТХ від 30.04.2025, згідно з яким надані на дослідження металеві фрагменти є залишками бойового припасу, а саме залишками від осколково-фугасних-запалювальних артилерійських унітарних пострілів калібру 30 мм.

Мотиви і висновки Суду

3.6. Обвинуваченому інкримінується діяння, формою об`єктивної сторони якого є незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

3.7. Згідно з роз`ясненнями, зазначеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв» (надалі ПВСУ №3), судам необхідно керуватися:

- Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576 (надалі Положення),

- Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. №622) (надалі Інструкція).

3.8. Відповідно до пункту 8.9. Інструкції, боєприпаси це спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту. До бойових припасів належать патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, а також заряджені патрони до гладкоствольних мисливських рушниць, мисливський порох і капсулі.

3.9. Відповідно до п. 1 Положення, дозвільна система це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

3.10. За змістом приписів пункту 2 Положення, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, тощо.

3.11. За змістом приписів абзаців першого, другого пункту 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання, зокрема бойових припасів здійснюється у порядку, визначеному МВС України.

3.12. Відповідно до пунктів 11, 12. постанови ПВСУ №3 під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.

3.13. Суспільна небезпечність незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами полягає в тому, що це діяння створює сприятливі умови для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів, оскільки в такому разі ці предмети перебувають поза обліком держави, а відтак, поза межами контролю з боку уповноважених на це державних органів.

3.14. Отже, у судовому засіданні обвинувачений повідомив та визнав, що знайшов зазначені у пункті 1 та 3.5. цього вироку предмети, зберігав їх у себе, переміщав їх у більш зручне місце. Обвинувачений також усвідомлював, що це є боєприпаси і усі вищевказані дії з ними без наявності спеціального дозволу є незаконними, а дозволу у обвинуваченого під час вчинення вказаних дій не було. Також Суд на підставі матеріалів судових експертиз, що перелічені у пункті 3.5. цього вироку, встановив, що предмети, що вказані у пункті 1 цього вироку є боєприпасами, оскільки вони придатні для використання за призначенням, тобто для ураження цілей. Пошкодження, що отримав обвинувачений під час поводження з цим предметами також є цьому підтвердженням.

3.15. Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши показання обвинуваченого з приводу інкримінованого йому діяння, оцінивши докази відповідно до ст. 94 КПК України, Суд дійшов висновку, що:

обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення дійсно мали місце,

обставини цього кримінального правопорушення, підтверджуються обвинуваченим в повному обсязі,

кваліфікація інкримінованого обвинуваченому діяння за частиною першою ст. 263 КК України відповідає встановленим обставинам кримінального правопорушення,

винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні за першою ст. 263 КК України доведена у повному обсязі.

ІV. Призначення покарання

4.1. Санкцією частини першої ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

4.2. Під час судового розгляду Суд встановив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 66 КК України це щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

4.3. Під час судового розгляду Суд не встановив обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 67 КК України.

4.4. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, та враховує:

- ступень тяжкості правопорушення - згідно із статтею 12 КК України інкриміноване діяння відноситься до тяжкого злочину;

- особу обвинуваченого його вік; матеріальний стан не працевлаштований; за місцем проживання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, до наркотичних засобів ставиться негативно, на обліку в органах поліції не перебуває, а також те, що він не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, раніше не судимий, має третю групу інвалідності, а також обставини, пов`язані з отриманням обвинуваченим травми (позбавлення ока) під час поводження з боєприпасами, що на думку Суду, можна віднести до елементів виховного впливу щодо обвинуваченого та запобіжником стосовно повторного вчинення подібного діяння.

4.5. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК України). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

4.6. Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.

4.7. Суд вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

4.8. Суд погоджується з позицією прокурора і у зв`язку із викладеним, дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

4.9. Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

4.10. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

4.11. Проте Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

4.12. В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України в правовідносинах, що розглядаються.

4.13. У зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

V. Запобіжні заходи

5.1. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

5.2. Оскільки запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний, то Суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили.

VІ. Вирішення питань, пов`язаних з арештом

6.1. Згідно з частиною четвертою статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

6.2. Проте, матеріали кримінального провадження не містять доказів про накладення арешту на майно, а тому підстав для його скасування Суд не вбачає.

VІІ. Вирішення питань, пов`язаних з процесуальними витратами

7.1. Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 368 та частини четвертої статті 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. На підставі частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

7.2. Відповідно до обвинувального акта процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь держави, за проведення судових експертиз і залучення експертів становлять:

за проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/122-25/1966 від 11.04.2025 в сумі 7 131,20 гривень;.

за проведення судової балістичної експертизи №СЕ-19/122/-25/2201-БЛ від 24.04.2025 в сумі 2 674,2 гривень;

за проведення судової балістичної експертизи №СЕ-19/122/-25/2202-БЛ від 24.04.2025, - в сумі 2 674,2 гривень;

за проведення експертизи за спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» №СЕ-19/115-25/6547-ФХВР від 28.04.2025 в сумі 2 228,5 гривень;

за проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/122-25/2355-ВТХ від 30.04.2025 в сумі 3 565,6 гривень.

Всього процесуальні витрати становлять 18 273,70 гривень.

VІІІ. Вирішення питань щодо долі речових доказів

8.1. Згідно з частиною дев`ятою статті 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, Суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження документи, надані сторонами.

8.2. Речові докази: металеві уламки (залишки бойового припасу військового призначення гранати ПГ-26, яка є складовою частиною реактивної протитанкової гранати РПГ-26 «АГНЕЛЬ», упаковані у спеціальний пакет №5918044; сорок чотири бойових припаси до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм проміжних (військових) патрона, упаковані у спеціальний пакет №3633458; три бойових припаси до нарізної вогнепальної зброї 7,62-мм гвинтівкових патрони, упаковані у спеціальний пакет №3636934; залишки від осколково-фугасних-запалювальних артилерійських унітарних пострілів калібру 30 мм, упаковані в спеціальний пакет №3639590, Суд вважає за необхідне знищити.

ІХ. Вирішення цивільного позову

9.1. Доказів подачі цивільного позову матеріали кримінального провадження не містять.

З цих підстав,

керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392, 393, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 263 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

3. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_4 :

3.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

4. Початок іспитового строку ОСОБА_4 , обчислювати з моменту проголошення вироку.

5. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого до набрання вироком законної сили не обирати.

6. Відповідно до ст. 100 КПК України документи, що надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: металеві уламки (залишки бойового припасу військового призначення гранати ПГ-26, яка є складовою частиною реактивної протитанкової гранати РПГ-26 «АГНЕЛЬ», упаковані у спеціальний пакет №5918044; сорок чотири бойових припаси до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм проміжних (військових) патрона, упаковані у спеціальний пакет №3633458; три бойових припаси до нарізної вогнепальної зброї 7,62-мм гвинтівкових патрони, упаковані у спеціальний пакет №3636934; залишки від осколково-фугасних-запалювальних артилерійських унітарних пострілів калібру 30 мм, упаковані в спеціальний пакет №3639590 знищити.

7. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз і залучення експертів в сумі 18 273,70 грн (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят три гривні 70 коп.).

8. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

9. Прокурор, обвинувачений мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

10. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору

11. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1