Провадження №1-кс/523/7749/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000174 від 10.10.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії - фельдшеру відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, у званні «штаб-сержант», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000174 від 10.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України, звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 .

Відповідно до даного клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000174 від 10.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України. Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

В ході досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії - фельдшера відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, у званні «штаб-сержант», керуючись корисливим умислом, спрямованим на незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дії та бажаючи їх настання, усвідомлюючи вимоги законодавства щодо порядку перетинання державного кордону України громадянами України, будучи обізнаним із способами та порядком здійснення охорони державного кордону України, місць дислокації мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, вирішив використати відомі йому, як службовій особі ДПС України відомості щодо ділянок державного кордону України, де можливо здійснити незаконне переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, приблизно у вересні 2024 року інспектора прикордонної служби 1 категорії - фельдшера відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_7 , з яким у нього склалися приятельські відносини.

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 07.10.2025 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом використання інформації щодо облаштування державного кордону України, у зоні виконання ним своїх службових обов`язків у складі НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України громадян України чоловічої статі, виїзд яких обмежений, у зв`язку із веденням на території України воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.10.2025, близько 18:00 год. точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 , поблизу продуктового магазину, неподалік місця мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході розмови, ОСОБА_5 спитав у ОСОБА_7 , чи є у нього можливість відшукати осіб, як мають намір незаконно перетнути державний кордон України, при цьому вказав, що має перелік «безпечних» варіантів перетнути незаконно державний кордон України за грошову винагороду, шляхом придбати транспортний засіб марки «ВАЗ», в використанням якого можливо перетнути державний кордон України за наданим ним маршрутом руху, особисто ОСОБА_5 на своєму транспортному засобі підвезе до державного кордону України, де незаконно можливо перетнути кордон оминаючи місця спостереження, фото-пастки та прикордонні наряди, особисто ОСОБА_5 на своєму транспортному засобі до місця перетину державного кордону України здійснює супроводження транспортного засобу під керуванням ОСОБА_7 з особами, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України.

Так, ОСОБА_5 перебуваючи у вищевказаному місці, для себе розуміючи, що ОСОБА_7 може володіти інформацією про осіб, які мають намір перетнути незаконно державний кордон України, вирішив використати відому йому інформацію, як службової особи НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України щодо місць облаштування державного кордон України, де можливо здійснити незаконне переміщення особи на територію Республіки Молдова т.з. пмр, з метою організації та здійснення незаконного переміщення через державний кордон України громадян України, виїзд яких обмежений, у зв`язку із веденням на території України воєнного стану.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України та має намір вчинити неправомірні ОСОБА_7 звернувся з відповідним повідомленням до правоохоронних органів.

Продовжуючи свої неправомірні дії направлені на організацію незаконного переміщення осіб через державний кордон України громадянин України чоловічої статі, виїзд яких обмежений з території України у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, ОСОБА_5 використовуючи належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 03.11.2025, близько на 18:00 год. призначив ОСОБА_7 зустріч за межами с. Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області.

Так, в ході зустрічі 03.11.2025 ОСОБА_5 продовжуючи виконувати свої злочинні дії, керуючись корисливим мотивом в обумовленому місці, за межами с. Велика Михайлівка, перебуваючи на польовій дорозі повідомив ОСОБА_7 , що ним обраний варіант перетину державного кордону України, а саме проїхали по карті до відповідної точки, яку він визначить, додавши, що до визначеного місця необхідно проїхати на транспортному засобі, оскільки можуть бути викриті «фото-пастками» та співробітниками прикордонного наряду.

Крім цього, ОСОБА_5 в ході цієї розмови повідомив ОСОБА_7 , що він перекине карту (точку локації) та почав показувати на особистому телефоні, через застосунок «Google maps» мапу і точки маршруту, вказавши на населений пункт Комарівка, поблизу якого необхідно здійснювати перехід державного кордону України та приблизний маршрут. Одночасно ОСОБА_5 поінформував ОСОБА_7 про те, що в місці де буде здійснюватися перетин державного України є перешкода, у вигляді так званих «зубів дракона», та у випадку їх наявності пересуватися пішки. Також, ОСОБА_5 додав, що необхідно мати при собі ковдру, щоб перелазити через паркани та колючий дріт, після чого детально почав пояснювати ОСОБА_7 маршрут з картою, додавши, що надасть карту у паперову вигляді із відповідним маршрутом та позначками 04.11.2025.

Далі, 03.11.2025, близько 20:00 год. ОСОБА_5 , через месенджер «Whatsapp», з належного йому номеру мобільного телефону НОМЕР_2 надіслав ОСОБА_7 повідомлення із змістом: «5000 за штуку», що передбачало необхідність надання йому грошових коштів за його неправомірні дії направленні на організацію незаконного переміщення через державний кордон України трьох осіб, у розмірі 5000 (п`ять тисячі) доларів США, з кожної особи.

В подальшому, 08.11.2025, близько 09:00 год. ОСОБА_5 використовуючи належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 надіслав ОСОБА_7 повідомлення в месенджер «Whatsapp», що він складе мапу маршруту, яким необхідно рухатись ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які діяли під контролем правоохоронних органів, щоб останні незаконно перетнути державний кордон України, яку він залишив біля двох металевих бочок у с Велика Михайлівка, Роздільнянського району, Одеської області, поблизу місця попередньої зустрічі з ОСОБА_7 , яка відбувалась 07.10.2025.

Далі, 08.11.2025, ОСОБА_5 , в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 , для здійснення незаконного переміщення осіб через державний кордон України, у відповідності до заздалегідь озвученого ОСОБА_5 злочинного плану, уточнив деталі цього маршруту та додав, що необхідно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перетнути державний кордон України до 17:00 год. 08.11.2025. В подальшому в месенджере «Whatsapp» ОСОБА_5 надіслав ОСОБА_7 скрін гугл-карти із позначенням місця перетину державного кордону України, а саме за межами с. Комарівка Роздільнянського району Одеської області.

Далі, 08.11.2025, близько 15:20 год. ОСОБА_5 будучі обізнаним про те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перетнути державний кордон України, поцікавився про наявність грошових коштів за його неправомірні дії направленні на організацію незаконного переміщення через державний кордон України, у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

В подальшому, 11.11.2025, близько о 09:45 год. ОСОБА_5 продовжуючи виконувати свої злочинні дії, керуючись корисливим мотивом, використовуючи належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 надіслав ОСОБА_7 повідомлення в месенджер «Whatsapp» про необхідність залишити грошові кошти у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США під трансформатором, який розташований неподалік узбіччя, біля мосту перед с. Велика Михайлівка. Далі, 11.11.2025, ОСОБА_7 виконавши вказівку ОСОБА_5 , залишив зазначені грошові кошти у обумовленому місці, при цьому на підтвердження своїх дій надіслав ОСОБА_11 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 у месенджері «Whatsapp» фото грошових коштів.

В подальшому, 11.11.2025, перебуваючи біля трансформатору, який розташований неподалік узбіччя, біля мосту перед с. Велика Михайлівка, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх злочинні наслідки, бажаючи їх настання, доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 забрав грошові кошти у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 11.11.2025 становить 629 338,5 грн.) за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України до Республіки Молдова т.з. пмр, в обхід офіційних пунктів пропуску та прикордонних нарядів, шляхом керівництва такими діями, а також сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод.

Після вищевказаних дій, ОСОБА_5 11.11.2025 викрито та затримано працівниками правоохоронного органу у порядку ст. 208 КПК України.

За вищевикладених обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджуються:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.11.2025;

- протоколом огляду і вручення грошових коштів від 11.11.2025;

- протоколом огляду місця події від 11.11.2025;

- протоколом затримання ОСОБА_5 від 11.11.2025;

- протоколом обшуку від 11.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.11.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначивши при цьому, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може переховуватися від органів досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою з встановленим у клопотанні розміром застави.

Захисник та підозрюваний не заперечували проти задоволення клопотання, при цьому просили зменшити розмір застави до 100 мінімальних прожиткових мінімумів доходів громадян, що б підозрюваний мав реальну альтернативу триманню під вартою.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню на підставі наступного.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує ризики передбачені ст.177 КПК України, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, той факт, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення правопорушення був прокурором, позитивно характеризується.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Фокс Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 (п. 32 справи), а також рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив (п. 175 справи), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному є цілком обґрунтованими, а застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належного виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. При цьому, КПК України, не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зокрема, у справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000, суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця Стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду». Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за межами м. Одеси, що може надати йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за межами м. Одеса, а покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, і невиконання процесуальних обов`язків підозрюваним та до невиправданого затягування досудового розслідування та судового розгляду.

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, к підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у справі «Лабіта проти Італії» №26772/95 від 06.04.2000 Суд також нагадує, що існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sine qua non (те, без чого неможливо) для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд повинен встановити, чи інші підстави, наведені судовими органами, виправдовують подальше позбавлення свободи. У разі «відповідності» і «достатності» таких підстав Суд має також з`ясувати, чи компетентні національні органи виявили «особливу ретельність» у здійсненні провадження.

Зокрема, в справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка підозрюваного та відповідних органів влади та ін. Також Суд зазначає, що тільки ті затримки, які сталися з вини держави (правоохоронних органів), можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку» (п.п.61, 64).

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування підозрюваного в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому, заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення під час воєнного стану, що становить підвищену суспільну небезпеку, а також високий ступінь встановлених ризиків, слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків передбачених КПК.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 09.01.2026 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року - 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста)гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст.182 ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 09.01.2026 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1