Провадження № 1-кс/752/6077/25
У Х В А Л А

14 жовтня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що на території міста Києва на протязі тривалого часу діє організована група об`єднана єдиним планом з розподілом функцій її учасників спрямованих на досягнення спільної мети відомої всім її учасникам, під час вчинення кримінальних правопорушень.

Учасники організованої групи: працівники локомотивного господарства регіональної філії «Південно-Західна залізниця», Акціонерного товариства «Укрзалізниця», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 31, вступивши в злочинну змову організували цілодобове розкрадання паливно-мастильних матеріалів «дизелю» на території обслуговування ЖД «Київ-Пасажирський» під час робочої зміни.

За результатами вжитих заходів, в ході проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що до скоєння даних кримінальних правопорушень можуть бути причетні:

- Машиніст - інструктор локомотивних бригад - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 ,

- Машиніст локомотиву - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- Машиніст локомотиву - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- Машиніст локомотиву - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

- Машиніст локомотиву - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

- Машиніст локомотиву - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Машиністи маневрових тепловозів перед початком робочої зміни перевіряють технічний стан та справність тепловозу та наявність палива в баках, після чого їдуть на паливний склад (ТНТС) за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна 31 де отримають норму дизельного палива на зміну для виконання поставлених задач.

Вказані працівники перебуваючи на перегінних станціях на території м. Києва здійснюють викрадення палива з форсунок маневрових локомотивів в каністри. В подальшому викрадене паливо в каністрах в розмірі від 100 до 200 літрів, під час короткочасних зупинок знімають з локомотивів та переховують на території обслуговування ЖД Київ-Пасажирський та власних автотранспортних засобах. Після закінчення чергування співробітники депо на власних авто чи через довірених осіб забирають викрадене паливо, яке в подальшому реалізується фізичним особам за грошові кошти у сумі 46 гривень за 1 літру дизельного палива. Різницю недостачі дизельного палива при здачі зміни машиністи тепловозів коригують власноруч на пристрої «Швидкостемір 3СЛ-2М» шляхом зовнішнього втручання. Швидкостемірну стрічку, на якій відображається робота: швидкість та дистанція проїхана за час зміни маневрового тепловозу, після зміни машиністи тепловозів завозять за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна 31-К «приміщення для зберігання швидкостемірної стрічки» (відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення належать Публічному Акціонерному товариству «Українська Залізниця» ЄРДПОУ 40075815), де вона і зберігається. Після закінчення робочої зміни машиністи Дарницького ДЕПО збирають грошові кошти у сумі по 1100 гривень з одного працівника для подальшої передачі їх машиністу-інструктору ОСОБА_6 , за не перешкоджання у робочій діяльності та поставлення на маршрут роботи на якому можливо займатися злочинною діяльністю а саме злив дизельного палива з маневрових тепловозів.

Додатково встановлено що робота маневрових тепловозів відображається в журналі обліку роботи ЧМЕЗ, який заповнює черговий по станції «Київ-Пасажирський» і там же зберігається. У вказаному журналі відображається кількість маневрових робіт, які здійснював тепловоз за вказівкою чергового по станції.

Під час робочої зміни помічники машинстів виносять викрадене дизельне паливо до автотранспортних засобів машиністів за попередньою домовленістю маючи при цьому ключі від автомобілів, та зберігають його там.

- Помічник машиніста ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_2 ;

- Помічник машиніста ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- Помічник машиніста ОСОБА_9 - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Прокурор зазначав, що 09.07.2025 року проведено обшук будинку та гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_14 .

Просив накласти арешт на тимчасово вилучене під час зазначених вище обшуків майно з метою його збереження як речового доказу.

Уповноважений прокурор у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024 року у судовому засіданні відсутній.

Представник власника майна у судовому засіданні відсутній, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Разом з тим, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи зазначене вище, вважає за можливе розглянути клопотання прокурора про арешт майна за відсутності власника майна та прокурора, оскільки їх явка відповідно до чинного КПК України не є обов`язковою.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.06.2025 року надано дозвіл на обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході зазначеного вище обшуку було виявлено та вилучено: пластикову каністру з червоною кришкою, у якій міститься рідина зеленого кольору, об`ємом приблизно 7 літрів, а також зразки для проведення експертизи, які було відібрано з вказаної каністри та поміщено до скляної банки, яку закрито металевою кришкою.

Так, вилучені під час зазначеного вище обшуку речі постановою слідчого від 09.07.2025 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, проводиться обшук.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Положення ч. 2 ст. 168 КПК України передбачають, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, враховуючи зміст обставин, що розслідуються в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024 року, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024 року та забезпечення схоронності майна, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно.

При цьому, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Таким чином, слідча суддя прийшла до висновку, що клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 22, 26, 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234-236, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: пластикову каністру з червоною кришкою, у якій міститься рідина зеленого кольору, об`ємом приблизно 7 літрів, а також зразки для проведення експертизи, які було відібрано з вказаної каністри та поміщено до скляної банки, яку закрито металевою кришкою.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1