Справа № 947/3228/26
Провадження № 1-кс/947/1795/26
УХВАЛА

про відмову і відкритті провадження за скаргою

06.02.2026 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , вивчивши скаргу потерпілої ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , пов`язану із невжиттям заходів щодо встановлення, вилучення, збереження та додавання до матеріалів справи відеозаписів з боді-камер працівників поліції,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2026 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга потерпілої ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , пов`язану із невжиттям заходів щодо встановлення, вилучення, збереження та додавання до матеріалів справи відеозаписів з боді-камер працівників поліції.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Частиною 1 статті 303 КПК України наведений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, на які можуть бути подані скарги під час досудового розслідування.

Бездіяльність дізнавача, пов`язана із невжиттям заходів щодо встановлення, вилучення, збереження та додавання до матеріалів справи відеозаписів доказів, оскарженню в порядку ст.303 КПК України не підлягає.

Тому, слідчий суддя на підставі ч.4 ст.304 КПК України дійшов висновку про те, що необхідно відмовити потерпілій у відкритті провадження за скаргою, оскільки скарга подана на бездіяльність дізнавача, яка не підлягає оскарженню відповідно до ст.303 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304 і 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити потерпілій ОСОБА_2 у відкритті провадження за її скаргою на бездіяльність дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , пов`язану із невжиттям заходів щодо встановлення, вилучення, збереження та додавання до матеріалів справи відеозаписів з боді-камер працівників поліції.

Скаргу разом з усіма доданими до неї документами повернути потерпілій не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1