У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 та його захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшої слідчої в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 15.10.2025 року внесені до ЄРДР за №0000316, погоджене з прокурором, про застосування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вижгород, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовослужбовця, заступника начальника 356 військового представництва МО України, підполковника, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчою клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, заступником начальника НОМЕР_1 військового представництва МО України, підполковник, під час проходження військової служби, у відповідності до вимог ст. ст. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ст. 68 Конституції України, зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Поряд з цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, розробили протиправний механізм переправлення особи через державний кордон України відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, перетинають кордон поза межами пункту пропуску до країн Європейського Союзу.

Так, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію російської федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадянам України чоловічої статі, віком від 18 до 60 років, реалізуючи заздалегідь розроблений та схвалений злочинний план, спрямований на незаконне збагачення шляхом отримання коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, через свою знайому ОСОБА_7 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, на початку жовтня 2025 року, підшукав громадянина України ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав на меті незаконно, за грошову винагороду, перетнути державний кордон України.

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, з корисливих мотивів, підтвердив той факт, що за ці дії необхідно сплатити певну суму грошових коштів, а саме 7500 Євро, які ОСОБА_8 мав передати ОСОБА_7 для зберігання до моменту незаконного перетину ОСОБА_8 державного кордону України. Після незаконного перетину кордону ОСОБА_8 , ОСОБА_7 мала передати грошові кошти у сумі 7500 Євро ОСОБА_4 .

Безпосередньо за свої послуги з перевезення ОСОБА_8 до місця незаконного переправлення через державний кордон України попросив 250 доларів США, які попросив перерахувати на його банківську картку НОМЕР_2 двома платежами: 4800 грн. та 350 грн. та номер рахунку НОМЕР_3 у сумі 5000 грн. Вказані грошові кошти в сумі 10150 грн. ОСОБА_4 переказала ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, з корисливих мотивів, не зупиняючись на вчиненому, доводячи свій єдиний злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, через державний кордон України до країн Європейського Союзу до кінця, будучи у попередній злочинній змові із невстановленою на даний час особою, 20.10.2025 о 19 год. 00 хв. при особистій зустрічі із ОСОБА_8 повідомив останньому щодо дати, часу та способу виїзду з м. Ужгород до Рахівського району Закарпатської області, інформацію щодо речей, які повинні бути при ньому для безперешкодного перетину кордону України, надав засіб - ліхтарик, а також проводив інструктаж щодо способу незаконного перетину державного кордону України у Рахівському районі, Закарпатської області, подальших правил поведінки у країнах Європейського Союзу та надав усну вказівку ОСОБА_8 21.10.2025 о 12.00 годині прибути до Торгового центру "Silverland", розташованому за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 38 та чекати там його.

Виконуючи вказівки ОСОБА_4 , 21.10.2025 біля 12 години 00 хвилин ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув до Торгового центру "Silverland", розташованому за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 38, де згідно обумовленого плану, його безпосередньо зустрів ОСОБА_4 , який, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, з корисливих мотивів, з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, перебуваючи під керуванням транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_4 , посадив ОСОБА_8 до вказаного вище транспортного засобу та поїхав до місця, звідки мало відбуватися його переправлення через державний кордон України, а саме до с. Костилівка, Рахівського району, Закарпатської області.

Прибувши до обумовленого місця о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, з корисливих мотивів, сказав ОСОБА_8 , що йому на мобільний телефон з номеру телефону НОМЕР_5 , який належить невстановленій на даний час особі, прийде повідомлення із вказівками про його подальші дії, після чого лишив ОСОБА_8 у с. Костилівка, Рахівського району, Закарпатської області, при цьому проінструктувавши останнього ще раз, та повернувся до м. Ужгород.

В подальшому, 21.10.2025 приблизно о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_8 через з месенджер WhatsApp отримав повідомлення з номеру телефону НОМЕР_5 , який належить невстановленій на даний час особі, з координатами будинку в лісі, розташованому поблизу с. Костилівка, Рахівського району, Закарпатської області, в якому було вказано, що він має переночувати у вказаному будинку до 07.00 години 22.10.2025.

22.10.2025 близько 07.00 години ОСОБА_8 отримав через додаток WhatsApp нове повідомлення з номеру телефону НОМЕР_5 з координатами маршруту, по якому останній має рухатись. Після чого, ОСОБА_8 вирушив вказаним маршрутом. За вказівкою невстановленої під час досудового розслідування особи, ОСОБА_8 , прибувши до певної точки періодично звітував через вказаний додаток про це невстановленій особі яка, отримавши таке повідомлення, з номеру телефону НОМЕР_5 , надавала нові повідомлення з новими координатами маршруту.

24.10.2025 ОСОБА_8 виконав вказівки ОСОБА_4 , прибув на вказане йому місце перетину державного кордону України з Румунією та у подальшому 25.10.2025 у телефонній розмові через додаток Telegram повідомив останнього, що він перетнув державний кордон, дотримуючись вказівок, наданих йому через повідомлення у месенджері WhatsApp з номеру телефону НОМЕР_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, з корисливих мотивів, 28.10.2025 в телефонному режимі призначив зустріч ОСОБА_7 29.10.202025 у приміщенні громадського закладу харчування «McDonald's», розташований за адресою: м. Ужгород, пр-т Свободи, 10, де остання мала передати грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 7500 Євро за організацію незаконного перетину ОСОБА_8 через державний кордон України.

29.10.2025 о годині під час особистої зустрічі у 15 годині 16 хвилин ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з групою невстановлених осіб, з корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 8000 доларів США (еквіваленті 7500 Євро) за надані ОСОБА_8 послуги з незаконного перетину державного кордону, після чого останній був затриманий працівниками правоохоронних органів.

29.10.2025 о 15-19 годині ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними, на даний час, у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події від 29.10.2025, протоколами впізнання особи за фотознімками та іншими зібраними доказами.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, максимальна міра покарання за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_4 , як підозрюваного у кримінальному провадженні, виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочини, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжкими і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та суду, в тому числі вчинити спроби виїхати закордон, поза межами пункту пропуску, про що він обізнаний. Крім того, ОСОБА_4 зареєстрований за межами у м. Києві, що також дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду за місцем реєстрації або у друзів.

2. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь. Крім того, свідки ще не допитані в суді, а ОСОБА_4 знайомий з ними.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до зміни вже наданих показів, відмови від надання таких або надання неправдивих висновків.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Разом з цим, ОСОБА_4 , на думку сторони обвинувачення може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які, ще невстановлені органом досудового розслідування;

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, будучи на волі, ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти кримінальні правопорушення, а саме здійснювати організацію незаконного перетину осіб через державний кордон України.

Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Враховуючи усе вище наведене, на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні.

Розмір застави визначається, зокрема, у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, такий розмір застави для підозрюваного ОСОБА_4 є недостатнім та нездатний повною міро забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в тому числі з корисливих мотивів.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує зазначений розмір.

Під час винесення рішення, слідча просить врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, а саме той факт, що серед громадян України може скластися хибне враження безкарності, недолугості правоохоронної системи в цілому.

Зважаючи на те, що в ході досудового розслідування здобуто достатні докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 України, за яке передбачено покарання, а саме: у вигляді позбавленні волі на строк до 9 років, а тому з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання виникнення указаним ризикам, до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти наведеним вище ризикам та не буде ефективним.

З огляду на викладене, слідча просить застосувати відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 клопотання підтримав з викладених у такому підстав. Просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення внесеного слідчою клопотання. Зазначила, що підозра є необґрунтованою та ризики відсутні. ЇЇ підзахисний офіційно працевлаштований та на утриманні має неповнолітню дитину. Має нагороди. Просила обрати відносно її підзахисного більш м`який запобіжний захід, зокрема особисте зобов`язання, домашній арешт, або визначити заставу у мінімальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Додав, що він є дисциплінованою людиною, а тому буде з`являтися до органу досудового розслідування та суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними, на даний час, у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події від 29.10.2025, протоколами впізнання особи за фотознімками та іншими зібраними доказами.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на утриманні має неповнолітню дитину, є військовослужбовцем.

Поряд з цим, суд звертає увагу на ті обставини, що у ОСОБА_4 наявні міцні соціальні зв`язки, а також те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що вчинений в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, з корисливим мотивом, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також тяжкість можливого покарання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу, свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана норма визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб вчиненого злочину: за попередньою змовою групою осіб, вчинений з корисливих мотивів, в період війни, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а тому вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити підозрюваному заставу у розмірі - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з свідками по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчої задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вижгород, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовослужбовця, заступника начальника НОМЕР_1 військового представництва МО України, підполковника, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме до 15 год. 19 хв. - 27.12.2025 року.

Строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання - з 15 год. 19 хв., 29.10.2025 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 908 400 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з свідками по справі:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади - ГУ ДМС в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1