Провадження № 1-кс/643/288/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000617 від 24.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000617 від 24.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 17.11.2025 слідчий ОСОБА_4 не провівши жодних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини у справі, винесла постанову про відмову у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Вважає, підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні його потерпілим, суперечать положенням КПК України, а саме ч.5 ст.55 КПК України. При винесенні вказаної постанови слідчим не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням. Вважає, що висновки, викладені у постанові слідчого від 17.11.2025 не відповідають дійсності, є свідомо надуманими, не мотивованими та не заснованими на всебічному та повному дослідженні фактів, викладених у його заяві. У зв`язку з чим, звернувся до слідчого судді із скаргою у якій просив, скасувати постанову слідчого від 17.11.2025 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000617 від 24.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396 КК України.

До початку судового засідання секретар судових засідань повідомив заявника про здійснення обстрілу міста Харкова з боку рф та у зв`язку з чим, неможливістю проведення судового засідання на призначений час, з врахуванням цього ОСОБА_3 на електронну пошту Салтівського районного суду міста Харкова надіслав заяву з проханням проводити розгляд скарги без його участі, на задоволенні скарги наполягав.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 надійшли заперечення щодо задоволення вимог скарги ОСОБА_3 та матеріали кримінального провадження №0000617 від 24.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396 КК України - для огляду їх судом, в частині оскаржуваної постанови слідчого. Разом з цим, просив проводити розгляд скарги без його участі.

У своїх запереченнях прокурор вказав, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2024 за №0000617 від 24.04.2024 за ч.1 ст.396, ч.3 ст.382, ч.1 ст.367, ч.1 ст.366, ч.1 ст.365, ч.1 ст.364 КК України, за заявами ОСОБА_3 від 11.11.2023 та 06.12.2023 щодо можливих неправомірних дій слідчого ТУ ДБР ОСОБА_6 та процесуального керівника - прокурора обласної прокуратури ОСОБА_7 під час здійснення досудового розслідування та нагляду у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000130 від 16.08.2013. До Харківської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_3 від 13.10.2025 про залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000617 від 24.04.2024 та допиту його у цьому статусі працівниками оперативної служби УВС м. Вінниці, оскільки він інвалід 2 групи та за станом здоров`я не може прибути у м. Харків. Жодних документів, що підтверджують доводи заявника у заяві, останній не надав. 24.10.2025 вказану скаргу направлено за належністю до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві. Зі змісту заяви ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого не вбачається жодного належного обґрунтування того, що діями працівників слідчого та прокурора заявникові завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, в матеріалах кримінального провадження на цей час відсутні докази, які б підтверджували відповідні обставини, також заявником органу досудового розслідування таких доказів не надано. На підставі викладеного, встановлено достатні підстави вважати, що заява ОСОБА_3 про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди. З огляду на викладене, скарга ОСОБА_3 є безпідставною та необґрунтованою, проти задоволення скарги ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000617 від 24.04.2024 за ч.1 ст.396, ч.3 ст.382, ч.1 ст.367, ч.1 ст.366, ч.1 ст.365, ч.1 ст.364 КК України заперечував та просив залишити її без задоволення.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу з додатками, матеріали кримінального провадження, заяву прокурора, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зі скарги вбачається, що постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 17.11.2025 відмовлено ОСОБА_8 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000617 від 24.04.2024.

В обґрунтування зазначеної постанови слідчого, з посиланням на вимоги ст.55 КПК України, вказано, що слідчий враховує відсутність будь-яких доказів спричинення заявнику шкоди. Так, з матеріалів кримінального провадження не об`єктивних даних, які б вказували на спричинення моральної, фізичної або майнової шкоди громадянину ОСОБА_3 діями працівників ТУ ДБР у місті Полтаві або у Харківської обласної прокуратури. З урахуванням викладеного визнання громадянина ОСОБА_3 потерпілим є передчасним, а відтак на теперішній час не вбачається підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, крім іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1, 5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий зобов`язаний винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, а не постанову про відмову у залученні потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000617 від 24.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.396, ч.3 ст.382, ч.1 ст.367, ч.1 ст.366, ч.1 ст.365, ч.1 ст.364 КК України, не досліджено питання спричинення шкоди ОСОБА_3 відповідно до норм КПК України, а саме, не визначено в чому виразилося спричинення моральної шкоди, а також матеріальної коди, у разі її спричинення.

В оскаржуваній постанові слідчий не надав оцінки вказаним фактам та обставинам, при цьому, останнім навіть не допитано ОСОБА_3 з приводу заподіяння йому шкоди та якої саме.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу особи, що звернулася до суду із скаргою, що перш за все він є заінтересованою особою у заявленні та підтвердженні належними доказами вид та розмір спричиненої йому шкоди. Орган досудового розслідування перевіряє надані докази та дає їм належну правову оцінку тощо.

З урахуванням наведеного, висновок слідчого про те, що на даний час під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження факти щодо заподіяння ОСОБА_3 матеріальної або моральної шкоди, є передчасним та не мотивованим, а рішення прийнято без належної оцінки всіх доказів та підлягає скасуванню.

Таким чином, слідчий суддя вважає за доцільне скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_9 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000617 від 24.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.396, ч.3 ст.382, ч.1 ст.367, ч.1 ст.366, ч.1 ст.365, ч.1 ст.364 КК України, задовільнити, скасувавши постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 17.11.2025.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, окрім іншого, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000617 від 24.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396 КК України, - задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 17.11.2025 у кримінальному провадженні №0000617 від 24.04.2024 - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000617 від 24.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396 КК України повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві для провадження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1