Справа №523/2143/26
Провадження №1-кс/523/1939/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника - ОСОБА_4 , в присутності підозрюваної, розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000072 від 30.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеса, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюсої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 30.01.2026 за підозрою громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянки України ОСОБА_6 , яка була невдоволеною чинною державною владою в Україні, сповідувала антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, була прихильником приєднання території України до рф або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, підтримувала збройну агресію рф проти України, визнавала її правомірною і підшукувала способи сприяти їй, усвідомлювала, що рф здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, виник злочинний умисел, направлений на надання державі-агресору рф, її державним органам, організаціям і представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Способом допомоги державі-агресору рф в проведенні підривної діяльності проти України ОСОБА_6 , обрала - передачу представникам спеціальних служб рф або розвідувальних органів рф інформацію, направлену на допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, діючи умисно, маючи умисел на надання державі-агресору рф, її державним органам і організаціям, їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах збройної агресії рф проти України і в умовах введеного в Україні у встановленому законом порядку воєнного стану, переслідуючи протиправну мету зниження обороноздатності, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення загрози державній та економічній безпеці України, використовуючи власний мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «TITU02», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-картою НОМЕР_3 , будучи авторизованою у месенджері «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_8 », в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» із невстановленим співробітником розвідувальних органів російської федерації, який знаходився у невстановленому місці на території російської федерації або на тимчасово окупованій російською федерацією території України (точне місце не встановлене), використовував авторизований в месенджері «Telegram» під нік-неймом « ОСОБА_9 », ім`я користувача « ОСОБА_10 », одержала від вказаного невстановленого співробітника розвідувальних органів російської федерації пропозицію надати інформацію щодо розташування в м. Одеси та Одеській області визначеної електропідстанції і її точних географічних координат, стану фортифікаційних оснащень від ракетно-бомбових ударів, та в цілому щодо функціонування електропідстанції, яка забезпечує електроенергією Одеський регіон.

На вказану пропозицію ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що російська федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» із вищевказаним невстановленим співробітником розвідувальних органів російської федерації, відповіла згодою і зобов`язалась виконати поставлене завдання по встановленню і передачі зазначеної інформації.

Так, 18.11.2025, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і військової агресії російської федерації проти України, виконуючи завдання представника іноземної держави - співробітника розвідувального органу російської федерації, направилась, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, до об`єкта критичної інфраструктури - електричної підстанції «Аджалик 330», що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, поблизу с. Міщанка, біля автодороги «М14», де виконала фото та відеофіксацію зазначеного об`єкту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18.11.2025, у період з 15 год. 30 хв. по 16 год. 25 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на допомогу російській федерації, її державним органам, організаціям і представникам в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності, економічній безпеці України в умовах воєнного стану і військової агресії російської федерації проти України, виконуючи завдання представника іноземної держави - співробітника розвідувального органу російської федерації, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, використовуючи власний мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «TITU02», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім-картою НОМЕР_3 , в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері «Telegram» повідомила невстановленому співробітнику розвідувального органу російської федерації дані у вигляді фото та відеофайлів на якому зображено об`єкт критичної інфраструктури - електричну підстанцію «Аджалик 330», що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, поблизу с. Міщанка, біля автодороги «М14».

Згідно з листом Південного ТУОМ ПрАТ «НЕК Укренерго» № 018/7724 від 03.02.2026, передана ОСОБА_6 інформація що електрична підстанція «Аджалик 330», що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, поблизу с. Міщанка, біля автодороги «М14» відноситься до об`єкту критичної інфраструктури.

Поряд з цим, відповідно до листа ОТУ «Одеса» № 38/ОТУ/340 від 03.02.2026, електрична підстанція «Аджалик 330», що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, поблизу с. Міщанка, біля автодороги «М14» забезпечує, в тому числі, функціонування НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Сил територіальної оборони ЗСУ, військовослужбовці яких діють у складі протиповітряної оборони.

При цьому, надаючи іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги достовірну інформацію про розташування об`єкту критичної інфраструктури, ОСОБА_6 усвідомлювала, що зазначений об`єкт стане цілями вогневого ураження збройними силами рф, а надана нею інформація буде використана для планування і ведення збройними силами рф військових дій проти України, проведення розвідувальними органами рф підривної діяльності проти України, у зв`язку з чим її дії направлені на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив обрати цілодобовий домашній арешт.

Підозрювана ОСОБА_6 підтримала думку свого захисника, просила не позбавляти її свободи.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

03.02.2026 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

03.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- повідомленням ГВ КР Управління СБ України в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення № 65.0.5/1/65.1-633 від 30.01.2026, щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України;

- показами підозрюваної ОСОБА_6 щодо обставин вчинення нею кримінального правопорушення;

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 і вилученими в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в ході якого виявлено мобільний термінал, в якому наявне листування із невстановленим співробітником розвідувального органу рф;

- протоколом огляду мобільного терміналу ОСОБА_6 , де зафіксовано листування із невстановленим співробітником розвідувального органу рф;

- відповіддю ОТУ «Одеса» за вих. № 38/ОТУ/340 від 03.02.2026;

- відповіддю ПрАТ «Укренерго» за вих. № 018/7724 від 03.02.2026;

- іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання її винною, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перебуваючи на свободі, підозрювана ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою їй повідомлено про підозру; проживанням в Одеській області, в якій знаходяться морські та сухопутні пункти пропуску через державний кордон України і яка межує з Республікою Молдовою; бажанням і можливістю продовжити свою протиправну діяльність, перебуваючи на свободі; відсутністю законних джерел доходу; конспіративним характером її протиправної діяльності; наявністю паспортного документа для перетину державного кордону України; зв`язком з розвідувальними органами Російської Федерації та можливістю використання їхніх сил і засобів для переховування від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на території інших держав;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені; тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою їй повідомлено про підозру;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, але на даний час не встановлених, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою їй повідомлено про підозру; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не встановлені і не допитані;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується її мотивом неприйняття української державності, підтримкою нею збройної агресії Російської Федерації проти України, визнанням її правомірною і підшукуванням способів сприяти їй; зв`язком з розвідувальними органами Російської Федерації, які проводять підривну діяльність проти України.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відомості, які будуть отримані в результаті слідчих (процесуальних) дій будуть мати значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження. Крім того, дотримання положень ст.ст. 290-291 КПК України є обов`язковим і надасть суду право для допущення відомостей, що містяться у них, як доказів.

Необхідно прийняти до уваги, що підвищена суспільна небезпека злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 полягає в тому, що в Україні введено воєнний стан в умовах агресії російської федерації, а останній підозрюється у колабораційній діяльності та знаходячись на свободі зможе вчинити інший подібний злочин в умовах воєнного стану та продовжити співпрацю з представниками РФ.

Підозрювана ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого вона на цей час підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження.

Також може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних та будучи обізнаною про хід досудового розслідування може незаконно впливати на зазначених свідків, експертів, інших учасників кримінального провадження з метою дачі ними завідомо неправдивих показань/висновків, а також перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України та виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, підозрюваний буде перешкоджати виконанню покладених на ним процесуальних обов`язків.

Зазначені ризики не зменшилися, що згідно з ст. 177 КПК України, є підставою для застосування підозрюваному строку тримання під вартою.

Вказані обставини є підставами вважати, що до підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків має бути застосований запобіжний захід - тримання під вартою. За указаних обставин підстави для застосування до нього будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

За указаних обставин підстави для застосування до підозрюваної будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5§ 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, §57).

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної є забезпечення виконання покладених на ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437 - 442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 1142, 258 - 258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437 - 442-1 КК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено, також не встановлення підстав для визначення застави.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 201, 205, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000072 від 30.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», тобто до 04.04.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1