Справа №195/304/25
Провадження № 1-кп/195/57/25 В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.11.2025 року с-ще Томаківка
Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Донське, Труновського району Ставропольського краю рф, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого, м.т. НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
30.12.2024, приблизно о 17 годині 19 хвилин водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки GELLY моделі MR-7151A з реєстраційним номером « НОМЕР_2 », рухався із швидкістю 55 км/год., в темний час доби по неосвітленому сухому асфальтованому покриттю вул. Центральної в с.Настасівка Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, що має по одній смузі руху у кожному напрямку, з боку с. Зоря, в напрямку с. Мирове Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області.
Під час руху, перебуваючи поблизу домоволодіння № 31 по вул. Центральній в с.Настасівка, Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_6 , будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі Правила дорожнього руху), проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, допускаючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров'я громадян, мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати вищевказаним транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохода, що рухався в попутному напрямку, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу під час виявлення небезпеки для руху на автодорозі у вигляді пішохода, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку по правому краю проїжджої частини.
Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, якими передбачено:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3 б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
12.9. б) «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість».
Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , з технічної точки зору знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень № 80-Е від 24.02.2025 року, а саме: сумісної травми голови і лівої гомілки: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, садно лобної ділянки; рвано-забійної рани лівої підколінної ділянки та верхньої третини задньої поверхні правої гомілки з травматичним розривом проксимальної частини задньої групи м`язів лівої гомілки, відкрий багатоуламковий перелом шийки малогомілкової кістки зі зміщенням та заходженням фрагментів, відкрий багатоуламковий перелом діафізу великогомілкової кістки верхньої третини та середньої третини зі зміщенням фрагментів ліворуч.
Завдані потерпілому ОСОБА_5 вищевказані тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми голови і лівої гомілки, згідно висновку судово-медичної експертизи № 80-Е від 24.02.2025, розглядаються у сукупності як єдина травма і за ознакою небезпеки для життя відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, на підставі п.2.1.3. м) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. за №6.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що із потерпілим знаходився та на цей час знаходиться в добрих відносинах. Так, в грудні минулого року він, керуючи автомобілем, збив потерпілого в с.Настасівка. Потерпілого він не бачив. Потерпілий рухався по дорозі. Обвинувачений чув зіткнення та бачив, як людина вдарилася об автомобіль. Однак, він не зупинився, т.я. запереживав за себе. Крім того, обвинувачений суду пояснив, що алкогольні напої та наркотичні засоби він не вживав. Приблизно через 15-30 хвилин після зіткнення на місці працівники поліції проводили освідування. Крім того, обвинувачений пояснив, що допомагає потерпілому, а саме: привозить до лікарні потерпілому їжу, одяг, сплачує ліки. Обвинувачений шкодує, що так все трапилося. Крім того, обвинувачений просить суд не позбавляти його прав, оскільки він має малолітню дитину та права водія йому потрібні саме для утримання родини.
Однак, в судовому засіданні 03.11.2025 року потерпілий пояснив, що отримував гроші. Просить суд не карати обвинуваченого, т.я. проживає та працює у батьків обвинуваченого. Вони його добре годують, одягають та не ображають. Претензій матеріального та морального характеру він не має до обвинуваченого. Крім того, потерпілий пояснив, що потрапив під автомобіль сам.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_10 суду пояснив, що здійснював досудове розслідування. Після ДТП виїжджав на місце пригоди. Коли він приїхав, потерпілого вже не було, його забрала швидка до лікарні. Приблизно через годину- півтори був встановлений водій, який скоїв ДТП, це був ОСОБА_6 . На місці було здійснено освідування за допомогою ОСОБА_11 , а після водій був доставлений до Томаківської ЦРБ. Водій був в тверезому стані. Докази відносно знаходження водія в тверезому стані долучені та знаходяться в матеріалах справи. В лікарняному закладі також відбиралася кров від водія ОСОБА_12 . Однак, можливо ці результати ще не забрали із лікарні. Крім того, було вилучено автомобіль GELLY, який на цей час знаходиться в ВП. Даний факт підтверджується постановою про визнання речових доказів. Крім того, слідчий суду пояснив, що він друкував розписку про відшкодування шкоди, потерпілий ставив свій підпис. Слідчий вважає, що в розписці шла мова про гроші на лікування. Слідчий грошів не бачив. Чому розписка містить посилання про добровільне відшкодування шкоди ОСОБА_13 (передачу грошових коштів водієм ОСОБА_13 ), а не містить інформації про отримання грошових коштів потерпілим, слідчий пояснив, що саме такий зразок йому колись надали, та він цей зразок і використав.
В судовому засіданні інспектор ОСОБА_14 суду пояснив, що слідча оперативна група, яка знаходилася на місці ДТП, попросила привезти ОСОБА_11 для освідування водія, т.я. були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Потерпілого забрала швидка до лікарні, були наявні переломи. Свідок проводив освідування водія ОСОБА_13 на місці за вказівкою ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Коли свідок роздрукував квитанцію, на вимогу слідчого ОСОБА_15 , ним було передано цей документ. Свідку відомо наявність Наказу № 1452, відповідно до якого водія необхідно було доставляти до лікарні.
В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_18 суду пояснив, що займає посаду зам. начальника ВП № 3 та є начальником слідчого відділення. По даній кримінальній справі особисто приймав участь у контролі по збиранню першочергових матеріалів та в подальшому контролював хід судового розслідування. Громадянин ОСОБА_6 зізнавався в скоєнні ДТП. Жодних ознак алкогольного сп`яніння виявлено не було. Ним було прийнято рішення відносно можливості застосування технічного приладу ОСОБА_11 . Цей прилад було застосовано, т.я. водій дав згоду пройти освідування на місці. На запитання головуючого відносно порушень п.8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, свідок пояснив, що не може зрозуміти запитання головуючого та він не може коментувати Законодавство України та надавати оцінку законам. Свідок вважає, що порушень з його боку та з боку його підлеглих відносно застосування приладу ОСОБА_11 не було. Крім того, свідок роз`яснив суду, що цією ж Інструкцією передбачено, що огляду на стан алкогольного спяніння підлягають водії ТЗ, щодо яких поліцейські запідозрили наявність стану алкогольного спяніння. Однак, будь яких підозр в поведінці водія ОСОБА_13 щодо перебування його в стані алкогольного спяніння виявлено не було. Право на застосування приладу Драгер в данному випадку він мав.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, характеристику, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому суд керується вимогами ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчинені кримінального правопорушення, відсутність матеріальних та моральних вимог з боку потерпілої особи.
При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує наступне: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості, яке згідно вимог ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, його відношення до скоєного.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Відповідно до п.п.2,3,10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш суворе покарання особам, скоївшим злочин на грунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш суворе покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялися у скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступень тяжкості наслідків, які настали.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, наявність позитивної характеристики, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, і вважає необхідним призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі, яка передбачена санкцією частини 2 статті 286 КК України, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України - звільнивши громадянина ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк. Крім того, суд вважає, що відсутня необхідність застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно громадянина ОСОБА_6 не обирався.
Відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.337, 368, 370, 373-374, 376, 615 КПК України, суд
визнати винним громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири ) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.
Речові докази по кримінальному провадженню:
-автомобіль марки GELLY н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в ВП № 3 Нікопольського РУП в Дніпропетровській області на підставі квитанції (без дати) з порядковим номером № 598 в книзі обліку транспортних засобів поміщених, вилучених до ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - передати в користування громадянина ОСОБА_6 (том 2 а.с.34, 58-59);
-диск до акту освідування громадянина ОСОБА_6 від 30.12.2025 року, який долучений та знаходиться в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження (том 2 а.с.37).
Стягнути з громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи дослідження технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/104-25/431-ІТ від 14.01.2025 року в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три ) грн. 60 коп.
Стягнути з громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/104-25/2516-ІТ від 21.01.2025 року в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три ) грн. 60 коп.
Повний текст вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення відповідно до вимог ст.615 ч.15 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1

25.11.2025