Провадження № 11-кп/824/3755/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до 19.05.2025 включно.

Таке рішення, суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке, у випадку доведеності винуватості за пред`явленим обвинуваченням, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

При цьому, суд врахував дані про особу обвинуваченого, раніше судимого, неодружений, утриманців немає, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, до затримання офіційно не працював, постійного джерела доходу не мав, ухилявся від слідства, перебував у розшуку.

Таким чином, наведені обставини, на переконання суду, вказують, що у провадженні існують ризики ухилення обвинуваченого від суду.

Не погоджуючисьз ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги інстанції адвокат зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду.

Вказує, що твердження сторони обвинувачення викладені в клопотанні не відповідають дійсним обставинам. ОСОБА_7 не може впливати на потерпілу та свідків, у зв`язку з тим що впливати на померлих осіб фактично не можливо, а впливати на військовослужбовця, який невідомо де знаходиться також не можливо, а потерпіла вже допитана під час судового розгляду справи.

Також, сторона обвинувачення вважає, що сума в 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в якості застави доцільна у відношенні ОСОБА_7 , хоча при цьому в клопотанні відсутня будь-яке мотивування з приводу того, що сума в меншому розмірі не забезпечить виконя ОСОБА_7 обов`язків покладених на нього відповідно до норм КПК України.

На думку захисту, визначена сума застави виключає можливість внесення її ОСОБА_7 оскільки він вже досить тривалий час знаходиться в СІЗО.

Відтак, сторона захисту вважає, що наявні всі підстави для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

При цьому суд належним чином врахував, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, та прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Колегія суддів вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 , під варту не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та в подальшому продовження цього запобіжного заходу.

Окрім того, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, утриманців немає, який не має міцних соціальних зв`язків, не працює, постійного джерела доходу не має, ухилявся від суду, перебував в розшуку. Так, місцевий суд належним чином мотивував наявність ризику ухилення ОСОБА_7 від суду.

Доводи захисника про необхідність зменшення розміру застави є непереконливими.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.182 цього Кодексу, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім того, посилання захисника, що визначена сума виключає можливість внесення застави, визначена ОСОБА_7 , оскільки він досить тривалий час знаходиться в СІЗО, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки при визначенні розміру застави зазначені у цій частині обставини були враховані судом, зокрема, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни ухвали суду першої інстанції у частині розміру обраного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене, висновки суду про продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3