Провадження № 1-кп/243/228/2025
Cправа № 236/4216/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

cуддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon та під час трансляції з приміщення Житомирського районного суду Житомирської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000480 від 15 липня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі, Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

На адресу суду від прокурора надійшло клопотання, в якому він просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, п.1, 5, 13 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст.263 КК України, санкцією яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі та на теперішній час продовжують існувати та не зменшилися ризики, передбачені п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України. В своєму клопотанні прокурор зазначив, що необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити своє клопотання, зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, окрім як домашній арешт, не може запобігти зазначеним вище ризикам, тому необхідність продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби є обґрунтованим.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби, колегією суддів встановлено такі обставини та відповідні їм докази.

В судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2018 року було внесено відомості до ЄРДР за №0000480 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

15 липня 2018 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В цей же день о 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

17 липня 2018 року слідчим суддею Краснолиманського міського суду Донецької області був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.п. 1,5 ч.2 ст. 115 КК України.

Постановою першого заступника керівника Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_9 від 13 жовтня 2018 року кримінальні провадження № 0000480 від 15 липня 2018 року за ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України та № 0000481 від 15 липня 2018 року за ч.1 ст.263 КК України об`єднані в одне провадження.

06 грудня 2018 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, в подальшому судом було постановлено обвинувальний вирок, однак кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд, при цьому строк дії запобіжного заходу неодноразово продовжувався, в останнє продовжено по 11 лютого 2024 року.

06 лютого 2024 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької обвинуваченому ОСОБА_8 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який неодноразово продовжувався, в останнє строк дії запобіжного заходу продовжено 21 лютого 2025 року включно.

20 травня 2025 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, який надалі був неодноразово продовжений.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів враховує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, та будучи особою раніше судимою за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, судимість якого у встановленому законом порядку не знята та не погашена, усвідомлюючи що за скоєння цього злочину йому буде призначене покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті у вигляді позбавлення волі на тривалий час, може побудити його на спроби ухилення від органів досудового слідства, прокуратури та суду.

Разом з тим, згідно із рішенням ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії», ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати на те, що вона маловірогідна.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Ноймайстер проти Австрії»).

Однак, необхідно враховувати, що тривалість проведення досудового розслідування та судового слідства поступово зменшує наявні ризики і таке зменшення може бути настільки суттєвим, що для їх запобіганню може бути застосовані інші більш м`які запобіжні заходи, а кожний факт продовження тримання особи під вартою потребує детального дослідження існуючих ризиків у сукупності із урахуванням тривалості їх застосування в поєднанні з іншими факторами.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) виконає відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного/обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного, обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в цьому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, тому є виправдані ризики та вагомі підстави вважати, що останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни в подальшому раніше наданих ними показань.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, колегія суддів враховує, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена шляхом застосуванням запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням волі.

Таким чином, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, а саме: з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, обвинувачений може переховуватися від суду, та незаконно впливати на потерпілих та свідків, колегія суддів вважає, що існує можливість запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, а саме в нічний час.

В даному випадку ризик переховування обвинуваченого від суду поряд із наявністю місця проживання, соціальних зв`язків, хоча і існує, однак є малоймовірним.

Це стосується і ризику можливості з боку обвинуваченого впливати на потерпілих та свідків сторони обвинувачення.

Крім того, судовою колегією враховується, що розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії судового розгляду, але кримінальне провадження вже тривалий час перебуває на розгляді.

Враховуючи зазначені вище обставини, практику ЄСПЛ, відповідно до якої з плином часу та при тривалому розгляді провадження зменшуються наявні ризики, колегія суддів дійшла переконання, що належна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена запобіжним заходом у виді домашнього арешту в нічний час з покладенням на обвинуваченого обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби із забороною залишати житло за місцем мешкання забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та в повній мірі буде відповідати загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу прокурором доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у період часу з 22.00 вечора по 06.30 годину ранку за місцем проживання останнього, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 331, 372 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22.00 вечора по 06.30 годину ранку за місцем проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

не залишати місце свого фактичного проживання у період часу з 22.00 вечора по 06.30 годину ранку;

прибувати за кожною вимогою до суду;

повідомляти суд про зміну свого місця мешкання (проживання);

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту становить з 13 січня 2026 року по 13 березня 2026 року включно.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього вищевказаних обов`язків, до нього буде застосовано більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Головне управління Національної поліції в Житомирській області.

Копію ухвали направити до Головного управління Національної поліції в Житомирській області для виконання та контролю за виконанням обвинуваченим ОСОБА_5 умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3