Провадження № 1-кс/643/5274/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 20007314 від 12.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

встановив:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007314 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом начальника ВКЗ Управління поліції охорони Харківської області № 755 о/с від 24.10.2017 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду начальника Ізюмського районного відділення Управління поліції охорони в Харківській області.

Громадянин України ОСОБА_7 , обіймаючи посаду начальника Ізюмського районного відділу Управління поліції охорони в Харківській області, перебуваючи у місті Ізюм Харківської області, з метою безпосереднього надання допомоги рф у проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, з власної ініціативи добровільно здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та безпосередньо надав допомогу рф у проведенні підривної діяльності проти України, тобто вчинив державну зраду, а також вчинив колабораційну діяльності, а саме, будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, за наступних обставин.

Так, після повномасштабного збройного вторгнення збройних сил рф на територію України, з початку березня 2022 року частково, а з 07.04.2024 у повній окупації м. Ізюма Харківської області, збройні сили країни агресора рф безпосередньо здійснили силове захоплення та взяття під контроль будівель і споруд на території міста Ізюм Харківської області, що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі й Ізюмського районного відділу управління поліції охорони в Харківській області розташованого за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Георгіївський, 2, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та з метою створення окупаційної влади, зокрема, незаконного правоохоронного органу, вирішивши залучити до співпраці, зокрема, діючих працівників зазначеного районного управління поліції, у тому числі ОСОБА_7 .

У квітні 2022 року, більш точної дати та місця в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу України начальником Ізюмського районного відділення Управління поліції охорони в Харківській області, добровільно погодився на пропозицію невстановлених представників збройних сил рф щодо співпраці з останніми та надання допомоги у підривній діяльності проти України, і надав свою добровільну згоду на виконання незаконних завдань, поставлених представниками силових структур рф, з метою створення та становлення окупаційної влади, зокрема, незаконного правоохоронного органу, що виконував функції поліції, шляхом зайняття посади у цьому органі.

Так, на початку червня 2022 року, ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу поліцейським Національної поліції України, обіймаючи посаду начальника Ізюмського районного відділення Управління поліції охорони в Харківській області, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та колабораційної діяльності, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, діючи умисно та протиправно, добровільно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, не здійснив виїзд з міста Ізюм Харківської області на підконтрольну Україні територію, натомість вступив у злочинну змову з невстановленими представниками РФ, які здійснили окупацію вказаного населеного пункту, з метою співпраці з останніми та надання допомоги у підривній діяльності проти України, і надав свою добровільну згоду на виконання незаконних завдань, поставлених представниками силових структур РФ, з метою створення та становлення окупаційної влади, зокрема, незаконного правоохоронного органу, добровільно зайнявши посаду «начальник пункта полиции (дислокация пгт. Боровая) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области» та отримуючи за це винагороду у вигляді заробітної плати окупаційної адміністрації, здійснював їх незаконні протиправні вказівки, при цьому, забезпечував схиляння співробітників Національної поліції до співпраці з окупаційною адміністрацією, вилучав табельну зброю співробітникам Національної поліції; застосовував заходи фізичного впливу до затриманих осіб; фактично проводив слідчі дії, спрямовані на отримання інформації про осіб, які вступили до складу ТрО ЗС України, місць зберігання зброї та з інших питань; організовував роботу підрозділу незаконного органу окупаційної адміністрації, що дислокувався у смт. Борова Ізюмського району Харківської області.

Так, у квітні 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Ізюм Харківської області, ОСОБА_7 , користуючись повноваженнями начальника Ізюмського районного відділення Управління поліції охорони в Харківській області, проте, діючи, при цьому, на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та обороноздатності України, у телефонному режимі, дізнався від підпорядкованого йому поліцейського-водія Ізюмського районного відділення Управління поліції охорони в Харківській області ОСОБА_8 , який виїхав на підконтрольну Україні територію з м. Ізюм Харківської області, що останній заховав табельну зброю у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_1 . У подальшому, 09.08.2022, у супроводі російських військових, ОСОБА_7 прибув за вищевказаною адресою, де проживали громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та здійснив вилучення табельної зброї автомату, що був закріплений за ОСОБА_11 , про що залишив записку останньому.

12.07.2022 до приміщення незаконно створеного органу, що виконував функції поліції, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 російськими військовими був доставлений ОСОБА_12 , якого затримано за порушення умов встановленої окупаційною владою комендантської години та поміщено в ІТТ, який являв собою підвальне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , чергування у якому та охорону затриманих здійснював колишній інспектор ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 . Користуючись повноваженнями представників незаконного правоохоронного органу, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 застосовували до ОСОБА_12 заходи фізичного впливу, спричиняючи фізичний біль, вимагаючи брати участь у так званих «примусових відпрацюваннях», що полягали у примусовому та безоплатному залученні громадян до виконання робіт з очищення міста Ізюм від наслідків бойових дій. ОСОБА_12 , не маючи можливості протидіяти незаконним вимогам ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , був змушений у період з 12.07.2022 по 19.07.2022 виконувати вищевказані роботи, утримуючись при цьому, у приміщенні ізолятору тимчасового тримання.

Приблизно 15-16 липня 2022 року близько 14:00 (більш точну дату та час встановити в ході досудового розслідування не виявилося можливим), ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_13 , та колишнім працівником Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 , стосовно якого 05.02.2024 ухвалено обвинувальний вирок Дзержинським районним судом за ч. 2 ст. 111 КК України, прибули на службовому автомобілі із символікою поліції рф за місцем проживання громадянина ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_4 , який проживав за вказаною адресою без документів, що посвідчують особу, а також перебував під адміністративним наглядом після відбуття покарання, про що було достовірно відомо ОСОБА_13 , внаслідок виконання ним службових обов`язків інспектора відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, які доставили його до приміщення незаконно створеного органу, що виконував функції поліції, розташованого за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, 50.

Також, у період з 25.07.2022 по 06-07.08.2022 (більш точну дату та час встановити в ході досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_16 , будучи затриманим військовими рф за проукраїнську позицію та утримуючись у ізоляторі тимчасового тримання за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Георгіївський, 2 та залученим до «примусових неоплачуваних відпрацювань», перебував постійно у підвальному приміщенні. При цьому, ОСОБА_7 , виконуючи функції працівника незаконного правоохоронного органу, проводив допити ОСОБА_16 , щодо осіб, які вступили до складу ТрО ЗС України, місць зберігання зброї та з інших питань.

Крім того, на початку серпня 2022 року (більш точну дату та час встановити в ході досудового розслідування не виявилося можливим) ОСОБА_7 , користуючись повноваженнями представника незаконного правоохоронного орану, що виконував функції поліції, у супроводі російських військових, прибув за місцем проживання поліцейського 3 відділення 3 взводу 1 роти батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_5 , з метою вилучення табельної зброї останнього та схилення його до співпраці з окупаційною адміністрацією. Дізнавшись, що вказана зброя була вилучена представниками окупаційних військ 16.03.2022, ОСОБА_7 намагався отримати у ОСОБА_17 відомості про «позивні» військових, яким він передав зброю, повідомивши при цьому, що він сам дізнавався аналогічні відомості, коли передавав зброю окупаційним військам. В подальшому, ОСОБА_7 намагався схилити ОСОБА_17 до співпраці з окупаційною адміністрацією у незаконному правоохоронному органі, що виконував функції поліції, приводячи для цього власний приклад.

Підтвердивши свою лояльність та відданість окупаційній владі, а також здатність виконувати функції поліцейського за законодавством рф, наказом начальника управління внутрішніх справ тимчасової цивільної адміністрації ОСОБА_18 «О назначении на должность», ОСОБА_7 було призначено на посаду «начальник Пункта полиции (дислокация пгт. Боровая) Управления внутренних дел Военно-гражданской администрации Харьковской области».

Користуючись вищевказаними повноваженнями та керуючись законодавством рф, ОСОБА_7 організовував роботу зазначеного підрозділу незаконного правоохоронного органу та його взаємодію з іншими ланками окупаційної адміністрації, що функціонувала на території Ізюмського району Харківської області. Зокрема, 07.09.2022 ОСОБА_7 забезпечив направлення так званих матеріалів «КУУП» за номерами: 8, 35, 43, 18, 93, 96, 97, 147, 151, 160, 168, 169 до «военного коменданта военной комендатуры» для прийняття рішення згідно норм КПК рф.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 1111 КК України підтверджується, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_19 ; показаннями свідка ОСОБА_20 ;показаннями свідка ОСОБА_21 ; документами ОСОБА_7 .

13.08.2024 відносно ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 1111 КК України, яке, у відповідності до вимог ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення, через перебування ОСОБА_7 на території держави-агресора російської федерації, було направлено на опублікування в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Виходячи з викладеного, 13.08.2024, ОСОБА_7 набув процесуального статусу підозрюваного та був викликаний для проведення допиту та інших слідчих (розшукових) дій на 10:00 27.08.2024; 28.08.2024 та 29.08.2024.

Між тим, в порушення вимог ст.ст. 42, 135 КПК України, підозрюваний ОСОБА_7 на виклики не з`явився, причини своєї неявки слідчому не повідомив, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надав.

У зв`язку з викладеним, 13.09.2024 ОСОБА_7 оголошено у розшук та того ж дня досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене постановою слідчого.

В подальшому, органом досудового розслідування отримано ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова, якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході виконання доручення слідчого, оперативними співробітниками Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві встановлено, що при звільненні м. Ізюм та Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_7 залишив місце свого проживання та виїхав на територію Російської Федерації, разом з представниками окупаційних військ.

До сьогоднішнього дня, ОСОБА_7 не затриманий, до органу досудового розслідування не доставлений та згідно отриманих під час досудового розслідування доказів, після звільнення м. Ізюм Харківської області Збройними Силами України, переховується від органів слідства та суду на території держави-агресора.

Враховуючи вищевикладене, притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що існують підстави для проведення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з його переховуванням на території, підконтрольній державі-агресору.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, у ньому наведених, просила його задоволити. Також просила долучити до матеріалів клопотання рапорт від 19.09.2025 про виконання доручення щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та копію ухвали слідчого судді від 12.09.2025 про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 .

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, оскільки вважає, що наявними в матеріалах клопотання доказами не підтверджено факт перетину підозрюваним державного кордону і його перебування на території держави-агресора.

У судове засідання підозрюваний ОСОБА_7 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України оголошення.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали, якими клопотання обґрунтовується, приходить до наступного.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007314 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

13.08.2024 відносно ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 1111 КК України, яке, у відповідності до вимог ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення, через перебування ОСОБА_7 на території держави-агресора російської федерації, було направлено на опублікування в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Виходячи з викладеного, 13.08.2024, ОСОБА_7 набув процесуального статусу підозрюваного та був викликаний для проведення допиту та інших слідчих (розшукових) дій на 10:00 27.08.2024; 28.08.2024 та 29.08.2024.

Між тим, підозрюваний ОСОБА_7 на виклики не з`явився, причини своєї неявки слідчому не повідомив, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надав.

13.09.2024 на підставі постанови слідчого підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України оголошено у розшук.

13.09.2024 на підставі постанови слідчого за погодженням прокурора досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007314 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

12.09.2025 ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході виконання доручення слідчого, оперативними співробітниками Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві встановлено, що у вересні 2022 ОСОБА_7 у супроводі представників зс рф, залишив територію України через не підконтрольну ділянку державного кордону у Куп`янському районі Харківської області. Наразі ОСОБА_7 перебуває на території рф. За адресою реєстрації не проживає та не відвідує.

В ході виконання доручення, оперативними співробітниками Другого оперативного відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві встановлено, що в ході дослідження мережі інтернет, не виявлено акаунтів соціальних мереж, якими ОСОБА_7 або за якими можна ідентифікувати останнього.

До сьогоднішнього дня, ОСОБА_7 не затриманий, до органу досудового розслідування не доставлений та згідно отриманих під час досудового розслідування доказів, переховується від органів слідства та суду на території держави-агресора.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та суду на території російської федерації, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2971 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 1102, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 3692, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено йому внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 297-4 КПК України, повторне звернення з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді в одному кримінальному провадженні не допускається, крім випадків наявності нових обставин, які підтверджують, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Окрім того, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, у відповідності до якої «обґрунтована підозра», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» (заява № 18731/91) від 28.10.1994 зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст.139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Зі змісту ч. 2 ст. 297-1 та ч. 1 ст. 297-4 КПК України вбачається, що для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування орган слідства має довести факт оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук. Відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України, про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова. Ця постанова у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого територіального обмеження.

Не вирішуючи питання щодо доведеності обґрунтованості підозри та кваліфікації дій підозрюваного, а виходячи лише з фактичних даних, які містяться в матеріалах, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, правова кваліфікація інкримінованих йому злочинів, а також віковий аспект суб`єкта злочину, відповідно до ч. 2 ст. 297-2 КПК України, дозволяє провести спеціальне досудове розслідування, підозрюваний оголошений в розшук, підозрюваний переховується від органів слідства на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, наявні обґрунтовані підстави вважати, що своєчасне невжиття заходів зможе в подальшому унеможливити проведення досудового розслідування чи ускладнити його проведення, з метою досягнення завдань кримінального провадження, виходячи із загальних засад кримінального провадження, застосування до особи належної правової процедури, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 135, 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 20007314 від 12.09.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У випадку, якщо підозрюваний ОСОБА_7 , стосовно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1