Справа № 282/1510/25
Провадження № 1-кп/282/177/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2025

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000073 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коростки Любарського району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,-

УСТАНОВИВ:

09 листопада 2025 року близько 16 години ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , з метою вчинення дрібної крадіжки, вирішив незаконно проникнути на приватну територію, що розташована по АДРЕСА_2 , власником якої являється фізична особа - підприємець ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, ОСОБА_4 в цей час та місці, діючи умисно, протиправно та таємно, всупереч волі законного володільця та без його дозволу, не маючи законних правових підстав для відвідування вказаної приватної території, а саме іншого володіння особи, передбачаючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність іншого володіння особи, шляхом подолання перешкоди, а саме руками відкривши браму, яка була зачинена на металевий дріт, проник на приватну територію, що знаходиться по АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив у своїх показаннях скоєння вказаного кримінального правопорушення за вищенаведених обставин.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розглянути кримінальне провадження без його участі, щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покладається на розсуд суду, претензій до останнього не має.

З врахуванням думки учасників судового провадження щодо можливості з`ясування всіх фактичних обставин, справи суд вирішив проводити судовий розгляд за відсутності потерпілого.

Водночас, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і не має сумнівів у добровільності та істинності їхніх позицій. При цьому, ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Враховуючи вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, дані про особу ОСОБА_4 , який згідно положень ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, та приймаючи до уваги зазначені обставини у їх сукупності, а також думку потерпілого, який при призначенні покарання покладається на розсуд суду, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази, а саме: металеву бочку ємністю 200 літрів, частину металевої брами, металеву трубу, металеву пластину, металеві кутники у кількості 4 шт, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1