Єдиний унікальний номер: 343/2269/25
Номер провадження: 1-кс/343/415/25
У Х В А Л А

про арешт майна

19 листопада 2025 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000327 від 14.11.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучений під час огляду місця події 14.11.2025 року автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , жителька АДРЕСА_1 , заборонивши користування, відчуження та розпорядження цим транспортним засобом особам, які наділені правами на вищевказані дії.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000327 від 14.11.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2025 року близько 08:40 год. водій автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Шевченка в с.Гошів в напрямку руху від с.Гериня до с.Тяпче Долинської ТГ Калуського району Івано-Франківської області, допустила наїзд на пішохода неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_2 , яка перебігала дорогу справа наліво відносно руху автомобіля, внаслідок чого отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому тазу. 14 листопада 2025 року в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , який доставлено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Івано-Франківській області, що в м.Калуш по вул. Глібова, 1. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , жительці АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль в рамках кримінального провадження визнано речовим доказом. З метою повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин вчинення злочину, збереження речових доказів та проведення відповідних експертиз виникла необхідність в накладені арешту на це майно.

Начальник слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні висловив прохання про розгляд справи без його участі, вказавши, що клопотання про арешт майна підтримує та просить задоволити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання про арешт майна без її участі, в якій вказала, що відносно задоволення клопотання не заперечує (а.с. 10).

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як передбачено ч. 5 ст. 132 цього Кодексу, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 даного Кодексу передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 вищевказаного Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Начальником слідчого відділення ОСОБА_3 доведено, що зазначений у клопотанні транспортний засіб (автомобіль) є речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000327 від 14.11.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про що свідчить винесена старшою слідчою слідчого відділення ОСОБА_7 постанова про визнання речовим доказом від 14.11.2025 року (а.с. 6). Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено, крім того, слід зазначити, що арешт майна носить тимчасовий характер.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім цього, начальником слідчого відділення ОСОБА_3 доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідним для встановлення обставин у кримінальному провадженні, призначення та проведення відповідних експертиз, збереження речових доказів, позбавлення можливості їх відчуження, запобігання їх зникненню, втраті або пошкодженню чи настанню інших наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 задоволити.

Накласти арешт на вилучений під час огляду місця події 14.11.2025 року автомобіль марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном осіб, які наділені правами на вищевказані дії.

Копію ухвали направити власнику майна ОСОБА_5 , а також начальнику слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , на якого покласти контроль за виконанням даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: