ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_7

представника

власника майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ТОВ Дубовий Гай, на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 17 листопада 2025 року про арешт майна у кримінального провадження № 0001136, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 17 листопада 2025 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на земельку ділянку з кадастровим номером :03:047:0007, площею 6 Га, яка перебуває у власності Самарівської районної державної адміністрації () та на підставі договору оренди землі №1130 від 26.08.2008 перебуває у користуванні (оренді) ТОВ «Дубовий гай» (), із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що земельна ділянка, є предметом, стосовно якого вчинено кримінально протиправні дії, що свідчить про її безпосередній зв`язок із обставинами кримінального правопорушення та зумовлює необхідність її дослідження у межах досудового розслідування, оскільки на вказаній земельній ділянці, яка є об`єктом природно-заповідного фонду, проводиться вирубування дерев.

Зазначає, що органом досудового розслідування доведено, що земельна ділянка є предметом кримінального правопорушення та які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та може бути використаним як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказує, що враховуються наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею залишилось поза увагою факт недопустимості доказів, відсутність повноважень щодо проведення огляду у оперативного підрозділу СБУ, проігноровано факт проведення 17 жовтня 2025 року незаконного огляду земельної ділянки службовою особою СБУ.

Зазначає, що власником земельної ділянки є Новомосковська районна державна адміністрація, а орендарем даної ділянки є ТОВ Дубовий Гай, а тому будь-які слідчі дії мали бути здійснені за дозволом власника або особи у користування/розпорядженні якої перебуває земельна ділянка.

Вказує, що з протоколу огляду та з інших матеріалів кримінального провадження жодним чином не підтверджується розширення площі озера або поглиблення його дна.

Також зазначає, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:047:0007 з прилеглою до них територією не входять до створених обєків природно-заповідного фонду (відповідь Дніпровської обласної військової адміністрації від 15.09.2025 року).

Також вказує, що слідчим суддею проігноровано факт перевищення службових повноважень в ході здійснення огляду 29 жовтня 2025 року, які виразились у проведенні слідчої та процесуальної дії поза межами земельної ділянки, на огляд якої було отримано дозвіл слідчого судді.

Зазначає, що слідчим суддею проігноровано доводи третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт, не враховано співмірність запланованого заходу забезпечення кримінального провадження. Проігноровано факт щодо не визнання слідчим або прокурором земельної ділянки речовим доказом

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_7 та представник ТОВ Дубовий Гай ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001136 від 15.10.2025 року за ч. 2 ст. 239-2 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Межиріччя» (Указ Президента України від 27.07.2016 №312), що розташований у межах Піщанської сільської ОТГ Самарівського району Дніпропетровської області, невстановлені особи без дозвільної документації проводили гідротехнічні та днопоглиблювальні роботи із застосуванням земснаряду на земельній ділянці водного фонду за координатами 48.669611 35.324602 48.668215 35.324002.

Поряд із цією ділянкою розташована земельна ділянка рекреаційного призначення площею 6 га, кадастровий номер :03:047:0007. Під час огляду за допомогою безпілотника «Autel Evo 2» встановлено, що у водному об`єкті знаходиться землесосний снаряд, який здійснює штучне розширення водойми шляхом днопоглиблення та намивання піску. Встановлено також, що роботи проводилися з території ділянки з кадастровим номером :03:047:0007.

29.10.2025 року, на підставі ухвали слідчого судді, проведено огляд цієї ділянки, власник Самарівська РДА, орендар ТОВ «Дубовий гай». Виявлено озеро, штучно з`єднане з річкою Самара, у центрі якого розташовано земснаряд МЗ-10 (реєстраційний № ДНА-61-К), що належить ОСОБА_9 та орендований ТОВ БП «Гідробуд». Електроживлення земснаряду підведено з електрощитової, розташованої на вказаній земельній ділянці.

Під час огляду також зафіксовано незаконне знесення зелених насаджень 42 пеньки дерев порід дуб, берест, клен і тополя.

30.10.2025 за фактом незаконної порубки дерев до ЄРДР внесено кримінальне провадження №0001258 за ч. 4 ст. 246 КК України. Матеріали цього провадження об`єднані з провадженням №0001136 від 15.10.2025 в одне №0001136. Зазначена ділянка площею 6 га належить до земель рекреаційного призначення.

Постановою слідчого від 29.10.2025 року, земельну ділянку з кадастровим номером :03:047:0007, площею 6 Га, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) земельна ділянка з кадастровим номером :03:047:0007, площею 6 Га перебуває у власності Самарівської районної державної адміністрації () та на підставі договору оренди землі №1130 від 26.08.2008 перебуває у користуванні (оренді) ТОВ «ТОВ Дубовий гай» ().

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора і накладення арешту на майно. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками ч. 2 ст. 239-2 КК України, майно, на яке в клопотанні прокурор просить накласти арешт, відповідно до постанови слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є речовими доказами в розумінні положень КПК України. З метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Покликання апелянта, що слідчий суддя не перевірив наявність підстав для накладення арешту на майно, передбачених ст. 170 КПК України, не заслуговують на увагу колегії суддів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК у справах про арешт майна з метою, наведеною у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, відповідність майна будь-якому з критеріїв речових доказів перевіряється згідно зі стандартом доведення «достатні підстави». Наведений стандарт не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

Як вбачається з матеріалів судової справи, майно зазначене в клопотанні прокурора відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити відомості, що можуть бути використані, як доказ фактів, що підлягають встановленню, окрім того постановою слідчого від 29.10.2025 року, земельну ділянку з кадастровим номером :03:047:0007, площею 6 Га, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про те, що слідчим суддею залишилось поза увагою факт недопустимості доказів, відсутність повноважень щодо проведення огляду у оперативного підрозділу СБУ, проігноровано факт проведення 17 жовтня 2025 року незаконного огляду земельної ділянки службовою особою СБУ, з протоколу огляду та з інших матеріалів кримінального провадження жодним чином не підтверджується розширення площі озера або поглиблення його дна, слідчим суддею проігноровано факт перевищення службових повноважень в ході здійснення огляду 29 жовтня 2025 року, які виразились у проведенні слідчої та процесуальної дії поза межами земельної ділянки, на огляд якої було отримано дозвіл слідчого судді, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:047:0007 з прилеглою до них територією не входять до створених обєків природно-заповідного фонду (відповідь Дніпровської обласної військової адміністрації від 15.09.2025 року), не заслуговують на увагу, оскільки питання арешту майна регламентоване главою 17 КПК України та до повноважень слідчого судді не входить перевірка таких обставин.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд зазначає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК).

В свою чергу, сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» /Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, заява №42310/04).

Використане законодавцем у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості», якщо його порівняти із формулюванням «наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення», яке наведено у ч. 2 ст. 177 КПК, вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення. Оскільки, на відміну від ч. 2 ст. 177 КПК, у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК не зазначено про вчинення злочину особою, а лише вказано про його вчинення.

В оскаржуваній ухвалі та клопотанні про накладення арешту на майно, із посиланням на докази, наведено відомості, котрі, на думку колегії суддів, можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 239-2 КК України та майно може містити відомості, що можуть бути використані, як доказ фактів, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді.

Враховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ТОВ Дубовий Гай, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 17 листопада 2025 року про арешт майна у кримінального провадження № 0001136 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4