СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/1164/26

ун. № 759/3370/26

12 лютого 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0000025 внесеного до ЄРДР 07.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло вищезгадане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0000025 внесеного до ЄРДР 07.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 07.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , з метою збагачення від злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїн а також його незаконного збуту, вирішив створити та очолити організовану групу.

Усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.05.2025 спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійкою злочинною групою, обравши направленістю її діяльності - систематичне незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів наркозалежним особам.

Так, ОСОБА_8 , визначившись з напрямом протиправної діяльності, усвідомлюючи, що придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів є складним, багатоетапним, потребує залучення значної кількості осіб, вжиття заходів щодо запобігання викриттю злочинів правоохоронними органами, водночас, бажаючи максимально дистанціюватися від безпосереднього вчинення злочинів з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, вирішив залучити до злочинної діяльності у якості співорганізаторів ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , яким делегував функції підбору виконавців, їхнього контролю, збору коштів, видачі для збуту наркотичного засобу, організації безпосереднього вчинення кожного злочину.

Після отримання згоди ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на участь у спільній злочинній діяльності, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 особисто підібрали учасників злочинної групи, з метою забезпечення стійкості організованої групи, керованості і тривалості намічених ним злочинних дій, вони використовували для відбору кандидатів їх особисті якості - схильність до вчинення злочинів пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, умови та спосіб їх життя, зв`язки, здатність до підпорядкування, взаємозаміни тощо.

Таким чином, до організованої злочинної групи під керівництвом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 були залучені раніше їм знайомі особи - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також інші невстановлені у ході досудового розслідування особи, до яких було доведено план злочинної діяльності та вони надали свою добровільну згоду на участь у вчиненні запланованих злочинів, пов`язаних із придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту та збутом наркотичного засобу кокаїн.

З метою реалізації свого злочинного умислу, всупереч вимогам Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863-XIV від 08.07.1999, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 як організатори та учасники групи розробили і узгодили з вищевказаними особами план злочинних дій, згідно з яким обумовлено порядок здійснення їх незаконної діяльності, розподілено обов`язки між собою, зокрема налагоджено порядок придбання у невстановлених слідством осіб наркотичного засобу з метою його подальшого збуту, та порядок збуту наркотичного засобу обіг якого обмежено кокаїн за допомогою месенджера «Telegram» та інших месенджерів для листування.

Формуючи склад організованої групи, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 у невстановлений в ході досудового розслідування час, запропонували ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 прийняти участь у запланованих ними злочинах з незаконного збуту наркотичних засобів на території м. Києва та Київської області, повідомивши останнім свій намір щодо механізму їх вчинення.

Отримавши від останніх згоду на спільну злочинну діяльність у складі організованої групи, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 з метою підготовки до вчинення злочинів, дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю, розробили загальний план, направлений на досягнення єдиного злочинного результату, який довели до всіх учасників групи.

При цьому, ОСОБА_8 поклав на ОСОБА_4 обов`язки щодо фасування наркотичного засобу кокаїн, а також контроль інших учасників групи, на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покладено обов`язки збору та підрахунку грошових коштів, передачі коштів отриманих від злочинної діяльності ОСОБА_8 , для їх подальшого розприділення між учасниками організованої групи, а також контролю інших учасників групи, на ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 покладено обов`язки щодо передачі один одному наркотичного засобу кокаїн, перевезенні і збуті наркотичного засобу кокаїн клієнтам.

Відповідно до плану злочинної діяльності організованої групи ОСОБА_4 були відведені функції співорганізатора: організація придбання наркотичного засобу кокаїн та його подальша передача учасникам організованої групи; здійснення фасування наркотичного засобу кокаїн, а також контроль за його кількістю в інших учасників організованої групи; створення та забезпечення функціонування телеграм-каналу, який використовувався для підшукання клієнтів та збуту наркотичних засобів; підшукання та надання транспортних засобів з метою забезпечення перевезення наркотичних засобів; підшукання осіб з метою незаконного збуту їм наркотичних засобів; здійснював пошук осіб, які в подальшому залучались до вказаної злочинної діяльності; дотримання членами організованої групи правил конспірації незаконної діяльності; здійснення керування діями учасників організованої групи під час вчинення злочинів; здійснення контролю за дотриманням учасників організованої групи установлених загальних правил поведінки та конспірації.

11.02.2026 ОСОБА_4 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

11.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи, реєстр. № 14/3/1- 10713 від 29.07.2025: за результатами проведення заходів встановлено, що за місцем проживання фігурантів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_13 під керівництвом та за вказівкою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , зберігав, видавав та розподіляв, для збуту, між іншим учасникам злочинної групи наркотичний засіб кокаїн, спілкувався з приводу збуту наркотичного засобу кокаїн з іншими учасниками злочинної;

протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтроль особи, реєстр. № 14/3/1-16060 від 27.10.2025, в ході якого здійснювався аудіоконтроль особи ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 спілкується з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 з приводу фасування та передачі наркотичного засобу кокаїн ОСОБА_23 та іншим учасникам злочинної групи які здійснюють його збут;

протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи, реєстр. № 14/3/1-16059 від 27.10.2025 в ході якого здійснювався аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого встановлено: що в даній квартирі ОСОБА_4 здійсню зберігання та фасування наркотичного засобу кокаїн, а також спілкується з приводу передачі фасованого наркотичного засобу кокаїн іншим учасникам злочинної групи в тому числі спілкується щодо передачі наркотичного засобу кокаїн ОСОБА_23 та іншим учасникам злочинної групи з ОСОБА_8 ;

протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж реєстр. № 14/3/1-10703 від 29.07.2025 відносно ОСОБА_14 , відповідно до якого ОСОБА_14 спілкується з ОСОБА_13 , в тому числі щодо збуту наркотичного засобу кокаїну, а також з ОСОБА_16 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , в тому числі про їхню спільну роботу з ОСОБА_13 ;

іншими доказами зібраними у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи перелічені ризики орган досудового слідства вважає, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор, підтримав дане клопотання з зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечували проти поданого клопотання та просили застосувати запобіжний захист не пов`язаний з триманням під вартою, або як альтернативний вид запобіжного заходу визначити підозрюваному розмір застави, який буде помірним для нього і забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Окрім того, підозрюваний повідомив слідчого суддю про факти з приводу застосування до нього насильства зі сторони правоохоронних органів під час затримання його у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 07.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

11.02.2026 ОСОБА_4 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

11.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи, реєстр. № 14/3/1- 10713 від 29.07.2025: за результатами проведення заходів встановлено, що за місцем проживання фігурантів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_13 під керівництвом та за вказівкою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , зберігав, видавав та розподіляв, для збуту, між іншим учасникам злочинної групи наркотичний засіб кокаїн, спілкувався з приводу збуту наркотичного засобу кокаїн з іншими учасниками злочинної;

протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтроль особи, реєстр. № 14/3/1-16060 від 27.10.2025, в ході якого здійснювався аудіоконтроль особи ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 спілкується з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 з приводу фасування та передачі наркотичного засобу кокаїн ОСОБА_23 та іншим учасникам злочинної групи які здійснюють його збут;

протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи, реєстр. № 14/3/1-16059 від 27.10.2025 в ході якого здійснювався аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого встановлено: що в даній квартирі ОСОБА_4 здійсню зберігання та фасування наркотичного засобу кокаїн, а також спілкується з приводу передачі фасованого наркотичного засобу кокаїн іншим учасникам злочинної групи в тому числі спілкується щодо передачі наркотичного засобу кокаїн ОСОБА_23 та іншим учасникам злочинної групи з ОСОБА_8 ;

протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж реєстр. № 14/3/1-10703 від 29.07.2025 відносно ОСОБА_14 , відповідно до якого ОСОБА_14 спілкується з ОСОБА_13 , в тому числі щодо збуту наркотичного засобу кокаїну, а також з ОСОБА_16 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , в тому числі про їхню спільну роботу з ОСОБА_13 ;

іншими доказами зібраними у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При обранні запобіжного заходу суд повинен також враховувати практику Європейського суду з прав людини, який зазначає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, про те таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризиків, того що обвинувачений може втекти (справи: «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії») Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом заняття, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку із країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бекчиєв проти Молдови»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій підозрюваного приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені слідчим та прокурором до клопотання.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину, особу підозрюваного, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З приводу заяви (скарги) підозрюваного про факти застосування до нього насильства зі сторони правоохоронних органів під час затримання його у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю. Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 7 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

З огляду на зазначене, слідчий суддя, в межах наданих йому повноважень КПК України вважає за необхідне зобов`язати прокурора у даному кримінальному провадженні вжити негайних заходів для забезпечення невідкладного проведення дослідження фактів, викладених у скарзі підозрюваного по фактам повідомленим ним з приводу насильства під час затримання особи у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, забезпечити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 медичне обстеження, про що в подальшому невідкладно повідомити слідчого суддю..

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0000025 внесеного до ЄРДР 07.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Взяти під варту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі суду негайно.

Для утримання, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді діє протягом 60 діб до 11.04.2026 року включно, в межах строку досудового розслідування та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

В порядку ст. 206 КПК України зобов`язати прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 вжити негайних заходів для забезпечення невідкладного проведення дослідження фактів, викладених у скарзі підозрюваного по фактам повідомленим ним з приводу насильства під час затримання особи у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, забезпечити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 медичне обстеження, про що в подальшому невідкладно повідомити слідчого суддю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1