Справа № 464/5905/20
пр.№ 1-кп/464/380/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/5905/20, внесене 09.06.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з вищою освітою, неодруженого, не працює, судимості не має,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , проживаючого по АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, не працює,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_7 в складі організованої групи, спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , маючи корисливий мотив та умисел на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом розбою, здійснили напад на ОСОБА_4 , із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я останнього, а саме ОСОБА_8 , знаходячись на сходах між будинками №62 та №66 по вул. Гната Хоткевича у м. Львові попередив інших учасників організованої групи про наближення ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_7 , близько 14:20 год., перебуваючи поблизу ринку «Нижній Шувар» у м. Львові по вул. Гната Хоткевича, 58, використовуючи заздалегідь підготовлений кастет, виготовлений саморобним способом, що належить до категорії холодної зброї ударно дробильної дії, наніс удари кулаками та руками в область голови і тулуба ОСОБА_4 , а ОСОБА_9 наніс удари кулаками та ногами в область голови і тулуба ОСОБА_4 , чим спричинили останньому, згідно висновку судово медичного експерта, травму лівої вилично брівної ділянки у вигляді ран, множинних переломів кісток лобної пазухи, лівої гайморової пазухи, лівої виличної кістки, розходження лобно-виличного та вилично-верхньо-щелепового швів, що відносяться до середнього ступеня тяжкості та синець в ділянці лівого ока і крововилив в оболонках його, синець та садно на обличчі, 4 садна і синець на руці, що відносяться до легкого ступеня тяжкості, потім ОСОБА_9 застосував до потерпілого заздалегідь підготовлений препарат сльозоточивої та дратівної дії «Терен-4м», а ОСОБА_7 в цей же час відкрито заволодів сумкою ОСОБА_4 , в якій знаходились грошові кошти в розмірі 40905 Євро, що згідно курсу Національного банку України станом на 09.06.2020 становить 1233191 гривень 67 копійок, 21110 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 09.06.2020 становить 519316 гривень 56 копійок, 283080 Злотих, що згідно курсу Національного банку України станом на 09.06.2020 становить 1923528 гривень 60 копійок, 120 Фунтів Стерлінгів, що згідно курсу Національного банку України станом на 09.06.2020 становить 4046 гривень 10 копійок та 61769 гривень 50 копійок, спричинивши матеріальні збитки ОСОБА_4 на загальну суму 3741852 гривні 43 копійки.

Крім того, у не встановлений слідством час, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених обставин придбав кастет, виготовлений саморобним способом, що належить до категорії холодної зброї ударно дробильної дії, який незаконно носив при собі до 09.06.2020, чим порушив вимоги ст.178 Цивільного кодексу України, п.1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, пп. 2, 3, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року та вчинив незаконне носіння холодної зброї.

Так, 09.06.2020 приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Гната Хоткевича, біля будинку №34 у м. Львові ОСОБА_7 затримано працівниками поліції та в подальшому вилучено у останнього вищезгадану холодну зброю.

25 листопада 2025 року між сторонами кримінального провадження: прокурором у кримінальному провадженні - ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_7 беззастережно та повністю визнав винуватість у вчиненому та сторони дійшли згоди щодо призначення останньому покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 187 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року 10 місяців 3 днів позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 1 року 10 місяців 3 днів позбавлення волі з конфіскацією майна, врахувавши що останній щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, добровільно вступив до лав ЗСУ 24.06.2022 де приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації до 19.04.2023, являється учасником бойових дій, на утриманні перебуває батько ОСОБА_10 та мати ОСОБА_11 які являються інвалідами 2 групи та потребують постійного стороннього догляду, що сторони визнають обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів. Разом з тим, обвинуваченим заявлено клопотання про скерування застави в розмірі 272 910 грн на корись ЗСУ. ОСОБА_7 , роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди та він дав згоду на її затвердження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

25 листопада 2025 року між сторонами кримінального провадження: прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_8 беззастережно та повністю визнав винуватість у вчиненому та сторони дійшли згоди щодо призначення останньому покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 9 місяців 14 днів, врахувавши що останній щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, вчинив злочин будучи особою молодого віку, що сторони визнають обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів. Разом з тим, обвинуваченим заявлено клопотання про скерування застави в розмірі 272 910 грн на корись ЗСУ. ОСОБА_8 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди та він дав згоду на її затвердження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що обвинуваченими повністю відшкодована йому матеріальна та моральна шкода, жодних претензій до обвинувачених не має, щодо укладення угоди про визнання винуватості не заперечує.

Заслухавши сторін судового провадження, які просять затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов наступного висновку.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано правильно за ч.4 ст.187 КК України вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбій), спрямованим на заволодіння майном в особливо великих розмірах, в складі організованої групи, за ч.2 ст.263 КК України у незаконному носінні холодної зброї, кастету без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано правильно за ч.4 ст.187 КК України у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (розбій), спрямованим на заволодіння майном в особливо великих розмірах, в складі організованої групи.

Судом установлено, що обвинувачені повністю та беззаперечно визнали свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, укладена у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 472 КПК України, підстави відмови у затвердженні за ч.7 ст.474 КПК України відсутні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; обвинувачений має реальну можливість виконати всі взяті на себе за угодою зобов`язання.

Крім того, при вирішенні питання про укладення угоди прокурор врахував, зокрема, викриття обвинуваченими організатора особливо тяжкого злочину, вчиненого групою осіб, обставин залучення інших членів групи до вчинення злочину, визначення способів вчинення злочину.

Також прокурор отримав письмову згоду потерпілого на укладення угоди.

За змістом ст. 474 КПК України перевірка доказів щодо викриття підозрюваним дій інших учасників групи чи інших вчинених групою злочинів не належить до повноважень суду при прийнятті рішення щодо затвердження угоди про визнання винуватості. Натомість відповідно до приписів ст. 470 КПК України обов`язок враховувати ступінь і характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб при укладенні угоди про визнання винуватості покладено саме на прокурора.

Визначаючи покарання, сторони скористались наданим їм правом, діяли в межах наданого їм законом розсуду. Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром узгоджується із вимогами КК України, а обставини для тверджень про очевидну невідповідність узгодженого ними покарання вимогам кримінального закону чи наявність перешкод призначення такого є відсутніми.

Такий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 461/3019/22, де передбачено, що угода між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим є певним компромісним рішенням, взаємовигідним для обох сторін, та обумовлює вирішення питань щодо юридичної відповідальності підозрюваного чи обвинуваченого. Сутність цього інституту, з одного боку, полягає в пом`якшенні покарання обвинуваченого, а з іншого - у забезпеченні процесуальної економії кримінального судочинства, скороченні процедури судового розгляду та досудового розслідування.

Судом з`ясовано, що обвинувачені розуміють наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.

Згідно з приписами п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання (ч.1 ст.475 КПК України).

Ураховуючи наведене, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону, суд приходить переконання про можливість ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 яким слід затвердити угоду про визнання винуватості, визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання, відносно ОСОБА_8 яким слід затвердити угоду про визнання винуватості, визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання,

До набрання вироком законної сили обвинуваченим слід залишити запобіжний захід у вигляді застави (ч.4 ст.202 КПК України).

Окрім того, відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою. З урахуванням відсутності претензій з боку потерпілого до обвинувачених, враховуючи заяви застоводавців, ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , заставу після набрання вироком законної сили слід звернути в дохід держави на підтримку Збройних Сил України.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 18 червня 2020 року було накладено арешт на квартири АДРЕСА_2 , яка на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_7 . Вказаний арешт накладався з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, відтак скасуванню не підлягає.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження, що з ними пов`язані, суд не вирішує у зв`язку із перебуванням у провадженні суду зазначеної справи стосовно ОСОБА_13 , де провадження зупинено.

У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Відповідно до п.п.13 ч.1, ч.3 ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого. Відтак, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 23174,14 грн підлягають стягненню з урахуванням обсягу обвинувачення: ОСОБА_7 - 12159,15 грн та ОСОБА_8 - 11015 грн.

На підставі ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати в строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі: ОСОБА_7 - за період з 09 червня 2020 року по 11 квітня 2022 року включно; ОСОБА_8 за період з 30 червня 2020 року по 12 квітня 2022 року включно.

Керуючись ст.ст.314, 368-371, 373, 374, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 09.06.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 1 року 10 місяців 3 днів позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст. 263 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 1 року 10 місяців 3 днів позбавлення волі з конфіскацією майна.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 09.06.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 9 місяців 14 днів.

Стягнути з ОСОБА_7 в корить держави процесуальні витрати - 12159 гривень 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_8 в корить держави процесуальні витрати - 11015 гривень.

Залишити ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід - заставу.

Залишити ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили запобіжний захід - заставу.

Заставу, внесену ОСОБА_12 у розмірі 272910 гривень після набрання вироком законної сили згідно заяви заставодавця стягнути в дохід держави на підтримку Збройних Сил України.

Заставу, внесену ОСОБА_5 у розмірі 272910 гривень після набрання вироком законної сили згідно заяви заставодавця стягнути в дохід держави на підтримку Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_14