КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/3500/24 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5198/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, який має середню освіту, працевлаштованого не офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.07.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

- 14.08.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 14.08.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

- 15.02.2020 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 395 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 27.02.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

17.07.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 71 КК України остаточне покарання призначено у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 29.11.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст. 395 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 71 КК України остаточне покарання призначено у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст.ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2024 року більш суворим покаранням за цим вироком, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (одного) місяця.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В порядку ч. 4 ст. 70 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк частково відбутого покарання за попередніми вироками Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024 та 29.11.2024 з 01.10.2024 по день набрання даним вироком законної сили включно.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Згідно вироку, в середині вересня 2023 року у вечірній час доби (більш точної дати та часу не встановлено) під час дії воєнного стану ОСОБА_7 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , через дерев`яний паркан побачив, що у будинку АДРЕСА_3 у господарському приміщенні (сараї) стоїть бензиновий генератор однофазний марки «Grand» моделі «БГО-3300» чорного кольору з блакитними деталями. В цей час в останнього виник умисел, направлений на проникнення до вищевказаного домоволодіння з метою повторного таємного викрадення чужого майна для особистого збагачення.

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом подолання перешкоди у вигляді дерев`яного паркану проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_7 зняв склопакет з вікна господарського приміщення та поставив його поруч з віконною рамою. Проникнувши в середину господарського приміщення (сараю), ОСОБА_7 підніс до вікна бензиновий генератор однофазний марки «Grand» моделі «БГО-3300» чорного кольору з блакитними деталями, перекинув його через вікно та покинув територію домоволодіння з викраденим майном, яке належить ОСОБА_10 .

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 8595 грн.

13.03.2024 близько 22 год. 30 хв. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 проходив поблизу території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де в цей час в останнього виник умисел, направлений на проникнення до вищевказаного домоволодіння.

Реалізовуючи вказаний вище злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, користуючись відсутністю сторонніх осіб, не маючи згоди власника чи іншого законного користувача, шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану проник на територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_11 та розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

Потім ОСОБА_7 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до гаражного приміщення. Зрозумівши, що гаражне приміщення зачинене, послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, шляхом віджиму шибки вікна проник до середини гаражного приміщення, що розташоване на території домоволодіння, чим порушив право на недоторканність іншого володіння особи.

16.03.2024 близько 22 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 проходив поблизу території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де в цей час в останнього виник умисел, направлений на проникнення на територію вищевказаного домоволодіння.

Реалізовуючи вказаний вище злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, користуючись відсутністю сторонніх осіб, не маючи згоди власника чи іншого законного користувача, шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану проник на територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_11 та розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

Потім ОСОБА_7 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до гаражного приміщення. Зрозумівши, що гаражне приміщення зачинене, послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, шляхом віджиму шибки вікна проник до середини гаражного приміщення, що розташоване на території домоволодіння, чим порушив право на недоторканність іншого володіння особи.

18.03.2024 близько 18 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 проходив поблизу території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де в цей час в останнього виник умисел, направлений на проникнення до вищевказаного домоволодіння.

Реалізовуючи вказаний вище злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, користуючись відсутністю сторонніх осіб, не маючи згоди власника чи іншого законного користувача, шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану проник на територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_11 та розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

Потім ОСОБА_7 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до гаражного приміщення. Зрозумівши, що сарайне приміщення відчинене, послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, проник до середини, чим порушив право на недоторканність іншого володіння особи.

20.03.2024 близько 18 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 проходив поблизу території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де в цей час в останнього виник умисел, направлений на проникнення до вищевказаного домоволодіння.

Реалізовуючи вказаний вище злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, користуючись відсутністю сторонніх осіб, не маючи згоди власника чи іншого законного користувача, шляхом подолання перешкоди у вигляді паркану проник на територію домоволодіння, яке належить ОСОБА_11 та розташоване за адресою: АДРЕСА_4 .

Потім ОСОБА_7 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до гаражного приміщення. Зрозумівши, що сарайне приміщення відчинене, послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, проник до середини, чим порушив право на недоторканність іншого володіння особи.

23.04.2024 близько 02 год. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 знаходився в середині багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де побачив підвальне приміщення. В цей час в останнього виник умисел, направлений на проникнення до вищевказаного підвального приміщення.

Реалізовуючи вказаний вище злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, користуючись відсутністю сторонніх осіб, не маючи згоди власника чи іншого законного користувача, шляхом пошкодження дверей проник до підвального приміщення, яке належить ОСОБА_12 та знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

29.04.2024 (час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 31, що по вул. Михайлівська, в м. Васильків Обухівського району Київської області, побачив металеве гаражне приміщення сірого кольору. Обійшовши з іншої сторони входу до гаражного приміщення, ОСОБА_7 помітив, що нижній шмат металу пошкоджений та на ньому є корозія. Віджавши вищевказаний шмат металу, проник до приміщення гаражу та побачив, що на земельному покриві розташовуються електроінструменти. В цей час у ОСОБА_7 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму шмату металу проник до гаражного приміщення, звідки викрав електроінструменти, які знаходились в середині, а саме: циркулярна пилка марки «Зеніт» модель 3ПЦ-1800, вартістю 1507,33 грн., перфоратор марки «Зеніт» модель 3П-1200 МС, вартістю 1448 грн. кутову шліфувальну машинку марки «Сталь» модель КШМ 8-125, вартістю 703 грн., кутову шліфувальну машину марки «Elprom» модель ЄМШУ 850, вартістю 670 грн., після чого ОСОБА_7 склав вищевказані електроінструменти до мішка, який попередньо взяв з собою, та покинув гаражне приміщення.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 4328,33 грн.

03.05.2024 (час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачив металеве гаражне приміщення сірого кольору. В цей час в останнього виник умисел, направлений на проникнення до вищевказаного гаражного приміщення.

Реалізовуючи вказаний вище злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, користуючись відсутністю сторонніх осіб, не маючи згоди власника чи іншого законного користувача, підійшов до вищевказаного гаражного приміщення.

Потім ОСОБА_7 , послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, обійшовши з іншої сторони входу до гаражного приміщення, де попередньо 29.04.2024 віджав шмат металу, проник до приміщення гаражу, яке належить ОСОБА_13 , чим порушив право на недоторканність іншого володіння особи.

07.05.2024 (час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , повторно прийшов до металевого гаражного приміщення сірого кольору. Обійшовши з іншої сторони входу до гаражного приміщення, де ОСОБА_7 попередньо 29.04.2024 віджав шмат металу, проник до приміщення гаражу. В цей час у ОСОБА_7 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в гаражному приміщенні, побачив, що у правому дальньому куті на земельному покриві розташовується білий поліетиленовий мішок, в середині якого розміщувався електроінструмент, а саме: кутова шліфувальна машина марки "Freud", моделі FGO22/230, червоно-чорного кольору, вартістю 3800 грн., поруч з яким розміщувався гребний гвинт, поклав його у поліетиленовий мішок білого кольору з електроінструментом та покинув гаражне приміщення.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 5060 грн.

28.05.2024 після обіду, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 перебував з тильної сторони домоволодіння АДРЕСА_5 , в цей час у останнього виник прямий умисел, направлений на незаконне проникнення на територію вказаного домоволодіння.

Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи з прямим умислом, з мотивів неповаги до права особи на недоторканність житла та іншого володіння особи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз з тильної сторони через паркан, яким огороджена територія домоволодіння АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_14 , та таким чином проник на його територію.

Потім ОСОБА_7 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до господарської будівлі, в стіні якої розміщені двері, що ведуть на горище. Далі ОСОБА_7 , зрозумівши, що вони зачинені, послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, заліз на фрагмент металевих воріт, що стояли під стіною даної будівлі та, долаючи перешкоду шляхом застосування сили рук, відірвав у дверях дві дошки та незаконно проник до горища вказаного приміщення, чим порушив право на недоторканність іншого володіння особи.

06.07.2024 (час не встановлено) ОСОБА_7 перебував поблизу будинку АДРЕСА_4 , територія якого огороджена дерев`яним парканом коричневого кольору з металевою хвірткою, яка була зачинена, однак не мала запираючого механізму. В цей час у ОСОБА_7 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник на територію домоволодіння, відчинивши металеву хвіртку, без будь-якого дозволу потерпілого пройшов на територію домоволодіння.

Далі ОСОБА_7 пройшов по території домоволодіння до господарського приміщення, яке було відчинено, та побачив на бетонному покритті дві алюмінієві каструлі, ємністю 40 літрів без кришок, вартістю 2250 грн., а на технічному стелажі - бензопилу ланцюгову марки «Dnipro-M» моделі «DSG-45Н», вартістю 2820 грн. В подальшому взяв вище вказані речі до рук та покинув господарське приміщення, тим самим таємно викрав дві алюмінієві каструлі, ємністю 40 літрів без кришок, та бензопилу ланцюгову марки «Dnipro-M» моделі «DSG-45Н», які належать потерпілому ОСОБА_15 .

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на суму 5070 грн.

Заступник керівника Київської обласної прокуратури, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Визначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч.4 ст.185 КК України у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 р., більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі. В строк відбування покарання ОСОБА_7 повністю зарахувати строк частково відбутого ним покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 р., в період із 29.11.2024 по день набрання оскаржуваним вироком законної сили. Визначити рахувати строк відбуття покарання ОСОБА_7 з дня набрання оскаржуваним вироком законної сили. В іншій частині вирок залишити без змін. Прокурор вважає за необхідне, під час апеляційного розгляду дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає про те, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 27.02.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.4 ст.185, ч.1 ст.246 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Після чого, засуджений 17.07.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст.71 КК України остаточне покарання призначено у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з урахуванням попереднього вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024 р.

В подальшому ОСОБА_7 засуджений вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 за ст.395 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі із застосуванням вимог ст.71 КК України до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024 р., до остаточного покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Таким чином, вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 є остаточним та таким, що фактично включив в себе, з урахуванням вимог ст.71 КК України, попередні вироки Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024 та 17.07.2024.

Прокурор звертає увагу на те, що кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_7 визнано винним оскаржуваним вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2025, вчинено в період із середини вересня 2023 року по 06.07.2024, тобто до постановлення вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024.

Враховуючи викладене, суд, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 , повинен був застосувати вимоги не ст.71 КК України, а ч.4 ст.70 КК України і тільки по відношенню до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024.

Тобто, вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2025 року при призначенні покарання ОСОБА_7 застосовано закон, який не підлягає застосуванню, а саме застосовано ст.71 КК України до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024, а також ч.4 ст.70 КК України до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024, та не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме не застосовано ч.4 ст.70 КК України до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024, а, отже, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Крім того, оскаржуваним вироком зараховано в строк покарання строк частково відбутого обвинуваченим покарання за попередніми вироками Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024 та 29.11.2024, з 01.10.2024 по день набрання даним вироком законної сили включно.

Проте, судом не взято до уваги, що при ухваленні вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 при застосуванні вимог ст.71 КК України, судом враховано, що ОСОБА_7 був затриманий 01.10.2024 на виконання вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024 та відбув частину призначеного цим вироком покарання у розмірі 1 місяця 29 днів (з 01.10.2024 по 29.11.2024). З огляду на це, у вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 при застосуванні вимог ст.71 КК України і було визначено остаточне покарання з урахуванням саме невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024.

Тобто, фактично частина відбутого ОСОБА_7 покарання, яка ще не була йому зарахована, повинна рахуватись саме з дати ухвалення вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 і по день набрання законної сили вже оскаржуваним вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2025 року.

Таким чином, зарахувавши обвинуваченому частину відбутого покарання починаючи з 01.10.2024 суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, зазначених вимог закону судом першої інстанції не було дотримано у повному обсязі.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, зокрема, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024 ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 71 КК України остаточне покарання призначено у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 ОСОБА_7 засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 71 КК України остаточне покарання призначено у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що кожне рішення суду першої інстанції враховує попереднє. Однак, в оскаржуваному вироку суд першої інстанції врахував вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024 та призначив покарання на підставі ст. 71 КК України. Суд застосував положення ч.4 ст.70 та визначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2024 року більш суворим покаранням за цим вироком, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (одного) місяця.

Разом з тим, суд не взяв до уваги вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 року, яким уже було визначено остаточне покарання ОСОБА_7 за правилами статті 71 КК України.

Отже, як обґрунтовано зазначає прокурор в апеляційній скарзі, вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024, є остаточним та таким, що фактично включив в себе, з урахуванням вимог ст.71 КК України, попередні вироки Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024 та 17.07.2024, а тому підстав для застосування в даному провадженні положень ч.1 ст.71 КК України, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що застосуванню в даному випадку підлягали положення ч. 4 ст. 70 КК України, а не ст. 71 КК України.

Проте, застосовуючи вимоги ст.71 КК України в оскаржуваному вироку від 30.06.2025 року, суд даної обставини не врахував і знову до покарання за даним вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2024, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, який не передбачає можливості повторного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за даним вироком.

Таким чином, суд застосував закон про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, а тому посилання на призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України підлягає виключенню з вироку.

В той же час встановлено, що інкриміновані кримінальні правопорушення, ОСОБА_7 , вчиняв в період із середини вересня 2023 року по 06.07.2024, тобто до постановлення вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, оскаржуваним вироком на підставі ч.4 ст.70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2024 року більш суворим покаранням за цим вироком, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (одного) місяця.

Так, суд мав би призначити покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 року.

Однак, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції вказаних обставин належним чином не врахував та не застосував передбачений законом порядок призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині призначення покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що застосуванню в даному випадку підлягали положення ч. 4 ст. 70 КК України, а не ст. 71 КК України, та виключно до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024.

Разом з тим, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок від 30.06.2025 року, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, безпідставно зарахувавши ОСОБА_7 у строк відбутого покарання період з 01.10.2024 по день набрання даним вироком законної сили.

При цьому, суд не врахував, що під час постановлення вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 року, при застосуванні вимог статті 71 КК України, вже було визначено остаточне покарання з урахуванням відбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2024 року.

Відтак, період із 01.10.2024 по 29.11.2024 уже був зарахований ОСОБА_7 у строк покарання попереднім вироком і не може бути врахований повторно. Частина покарання, яка залишилася незарахованою, повинна обчислюватися з 29.11.2024 (дати ухвалення попереднього вироку) по день ухвалення вироку від 30.06.2025 року. Таким чином, суд першої інстанції фактично повторно зарахував уже врахований строк, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в цій частині.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання та початку строку відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з вироку посилання на застосування положень ст.71 КК України.

Цей же вирок змінити в частині призначення покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 р., більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком за ч.4 ст.185, ч.1 ст.162, ст.70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з 30.06.2025 р., зарахувавши покарання, відбуте за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2024 р., з 29.11.2024 р. по 29.06.2025 р.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4