УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року

м. Київ

справа № 756/3968/23

провадження № 51-6477км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Києва.

Обставини справи

1. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі статті 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком цього ж суду від 22 листопада 2021 року і визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

2. Суд визнав доведеним, що 10 листопада 2022 року в м. Києві, протягом року після засудження за частиною 1 статті 309 КК, ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено - канабіс масою 22,48г.

3. Апеляційний суд оскарженою ухвалою в порядку статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) змінив вирок місцевого суду та ухвалив вважати ОСОБА_4 засудженим за частиною 2 статті 309 КК з призначенням покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі статті 71 КК визначити за сукупністю вироків остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

Доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_4 та правильності кваліфікації його дій, вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 69 КК, що призвело до невідповідністі призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Оцінка суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

6. На обґрунтування своєї позиції щодо м`якості призначеного покарання засудженому, прокурор зазначає, що апеляційний суд, обираючи покарання засудженому із застосуванням вимог статті 69 КК, не повною мірою врахував особу винного, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість вчиненого злочину, які мають значення для призначення більш суворого покарання. Крім того, на думку прокурора суд не міг призначити покарання у виді обмеження волі, оскільки санкцією частини 2 статті 309 КК передбачено менш суворий вид покарання у виді штрафу.

7. Згідно з частиною 2 статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а частиною 2 статті 50 цього Кодексу передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

8. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

9. Відповідно до положень частини 1 статті 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

10. Суд не вважає обґрунтованими посилання прокурора на те, що апеляційний суд належно не перевірив доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення, які зводилися до незгоди з оцінкою у вироку дослідженої сукупності обставин справи, що стосуються визначення розміру покарання та порядку його відбування.

11. Апеляційний суд в своїй ухвалі надав обґрунтовану відповідь на всі доводи прокурора і чітко висловився, що ці аргументи не дають підстав ставити під сумнів висновки суду першої інстанції.

12. Як убачається зі змісту ухвали, мотивуючи свою позицію щодо застосування статті 69 КК і достатності обраного покарання, апеляційний суд послався на встановлені у вироку пом`якшуючі обставини - щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що засуджений добровільного пройшов лікування від наркотичної залежності. Обставин, що обтяжують покарання судами не встановлено.

13. Суд апеляційної інстанції погодився з місцевим судом, що встановлені обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину і дають підстави для застосування статті 69 КК. При цьому вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не входить до переліку визначених у статті 69 КК, за які не можна призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом.

14. У касаційний скарзі прокурор не навів підстав вважати обране покарання явно несправедливим через м`якість і переконливих доводів, які б спростовували висновки апеляційного суду в частині призначення покарання засудженому із застосуванням правил статті 69 КК.

15. Не залишились без оцінки й доводи апеляційної скарги прокурора щодо неможливості призначення засудженому покарання у виді обмеження волі, яке не передбачено санкцією частини 2 статті 309 КК.

16. Відхиляючи ці аргументи апеляційний суд виходив з того, що частина 1 статті 69 КК передбачає можливість, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

17. Суд вважає таку позицію апеляційного суду правильною.

18. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК.

19. На переконання Суду, призначене покарання відповідає тяжкості правопорушень, особі засудженого і справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

20. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3