УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 Справа №607/27127/25 Провадження №1-кс/607/120/2026

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі уточнену скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2025 до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. В обґрунтування скарги підозрюваний ОСОБА_3 вказав на необґрунтованість та незаконність повідомленої йому в кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 підозри, з огляду на відсутність у матеріалах вказаного кримінального провадження доказів, які б свідчили про наявність у його діях об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. Вважає, що зміст доказів, зібраних органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 та встановлені фактичні обставини цього провадження вказують на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень через наявність у даному випадку цивільно-правових відносин. На думку підозрюваного ОСОБА_3 , про правомірність набуття ним права власності на транспортний засіб «TOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), а відтак відсутність у його діях ознак шахрайства, вказує і рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.05.2025 у справі №607/17901/24, яким витребувано від ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 вказаний автомобіль. Крім того, просив врахувати, що він є добросовісним набувачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідками укладення нотаріально завіреного договору купівлі-продажу з ОСОБА_7 , що підтверджується офіційними документами державного зразка. Також зазначив про відсутність будь-яких заперечень зі сторони ОСОБА_8 щодо здійснених з ним правочинів, що, на переконання ОСОБА_3 , свідчить про відсутність у його діях ознак шахрайства відносно вказаної особи. За наведеного, та посилаючись на Постанову Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №161/18755/13-к та Європейську конвенцію з прав людини, просив скасувати повідомлену йому у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

15.01.2026 від захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшло доповнення до скарги ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020, у якому захисник, уточнивши вимоги вказаної скарги, просила скасувати повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, та повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. На думку захисника, вказані повідомлення ОСОБА_3 про підозру є необґрунтованими, з огляду на відсутність у матеріалах кримінального провадження №0001546 від 24.06.2020 достатніх доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_3 ознак складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень та вказували на вчинення ним відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 будь-яких шахрайських дій шляхом їх обману чи зловживання довірою останніх. Натомість вважає, що правовідносини, які виникли у ОСОБА_3 з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 носять виключно цивільний характер та підлягають вирішенню у цивільно-правовому порядку. Обґрунтовуючи наявність підстав для оскарження повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 захисник вказала на те, що текст вказаної підозри в частині викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, за виключенням нового епізоду щодо ОСОБА_9 , є ідентичним тексту повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 01.09.2025, у зв`язку з чим вважає, що повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 також підлягає оскарженню в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України. Крім того, посилаючись на те, що 19.12.2025 ОСОБА_3 було повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020, вважає можливим оскарження повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 в частині нового епізоду щодо інкримінованих йому шахрайських дій відносно ОСОБА_9 , посилаючись на положення п. 1 ст. 6, п. 4 ст. 5, ст. 13 Європейської конвенції з прав людини.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 його захисник адвокат ОСОБА_4 уточнену скаргу підтримали, просили її задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі та доповненні до неї.

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, що згідно з положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні уточненої скарги підозрюваного ОСОБА_3 , посилаючись на законність та обґрунтованість повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, та повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

На вимогу слідчого судді органом досудового розслідування надані матеріали кримінального провадження №0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Заслухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_5 , дослідивши додані до скарги документи та матеріали кримінального провадження №0001546 від 24.06.2020, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений положеннями ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

01.09.2025 старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018); у вчиненні правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України (Стаття 209 в редакції Закону № 430-IV від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2258-VI від 18.05.2010, № 4025-VI від 15.11.2011, № 1702-VII від 14.10.2014, № 770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону № 361-IX від 06.12.2019); у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023); у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023).

19.12.2025 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні було складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_3 від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме: у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві) у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №2617-VIII від 22.11.2018); у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом №270-VI від 15.04.2008, №2617-VIII від 22.11.2018); у вчиненні правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України (стаття 209 в редакції Закону №430-IV від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законами №2258-VI від 18.05.2010, №4025-VI від 15.11.2011, №1702-VII від 14.10.2014, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019); у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом №3342-IХ від 23.08.2023); у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом №3342-IХ від 23.08.2023).

Вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру закріплені у статті 277 КПК України.

Так, відповідно до положень ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Дослідивши повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020, слідчий суддя вважає, що вказане повідомлення про підозру за своєю формою та змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки містить усі передбачені вказаною нормою закону відомості, у тому числі зміст підозри, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 , стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній, а також усі інші суттєві обставини, які були відомі органу досудового розслідування на момент повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 01.09.2025.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо відсутності у матеріалах кримінального провадження №0001546 від 24.06.2020 достатніх доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_3 об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, слідчий суддя вважає такі непереконливими з огляду на показання допитаних у вказаному кримінальному провадженні потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також зібрані у цьому кримінальному провадженні інші докази, сукупність яких на даній стадії кримінального провадження свідчить про ймовірність причетності ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що на даному етапі кримінального провадження стандарт наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є підставою виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Таким чином, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих стороною обвинувачення доказів тих самих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру. Також, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

На думку слідчого судді, у матеріалах кримінального провадження №0001546 від 24.06.2020 докази причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, створюють переконання у тому, що встановлені на даному етапі досудового розслідування обставини з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_3 із вчиненими кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, і є достатніми на даній стадії кримінального провадження для виникнення у стороннього спостерігача обґрунтованого зв`язку між описаними діями підозрюваного та вчиненими злочинами. Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні ОСОБА_3 про підозру від 01.09.2025, в цілому підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для обґрунтованого припущення, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, були вчинені.

Таким чином, повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, складене старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020, всупереч доводам підозрюваного та його захисника, містить обґрунтовану підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Відтак, слідчий суддя вважає, що зміст підозри, визначена органом досудового розслідування правова кваліфікація кримінальних правопорушень та можлива причетність ОСОБА_3 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, не є очевидно необґрунтованими, позаяк наведені обставини та зміст повідомлення про підозру від 01.09.2025 дають підстави для висновку про те, що викладені в цьому повідомленні про підозру дії, що інкриміновані ОСОБА_3 , на момент їх вчинення становлять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Крім того, слідчий суддя враховує зміст ухвал слідчих суддів Тернопільського міськрайонного Тернопільської області від 03.09.2025 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також від 27.10.2025 та 23.12.2025 про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в яких встановлена обґрунтована підозра ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

При цьому посилання сторони захисту на те, що правовідносини, які виникли у ОСОБА_3 з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , носять виключно цивільний характер та підлягають вирішенню у цивільно-правовому порядку, також не свідчать про наявність підстав для скасування повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, оскільки перевірка таких доводів не відноситься до предмету розгляду слідчого судді при вирішенні скарги на повідомлення про підозру в порядку ст. 303 КПК України, адже вказані обставини повинні піддаватись оцінці під час розгляду обвинувального акту в суді.

За наведеного, доводи скарги в цій частині і висловлена під час судового засідання позиція сторони захисту щодо непідтвердження наявними в матеріалах кримінального провадження №0001546 від 24.06.2020 доказами наявності у діях ОСОБА_3 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень як підстави для скасування повідомлення про підозру від 01.09.2025, відхиляються слідчим суддею, позаяк здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, слідчий суддя не наділений повноваженням встановлювати в діях підозрюваного склад чи відсутність складу того чи іншого злочину. При розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи має місце переконання за стандартом достатності доказів для цілей повідомлення про підозру.

Отже, на переконання слідчого судді, зібрані в кримінальному проваджені №0001546 від 24.06.2020 на момент повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, докази та їх сукупність відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», який закріплений в пункті 3 частини 1 статті 276 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування повідомлення старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 про підозру ОСОБА_3 від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020, а відтак у задоволенні уточненої скарги підозрюваного ОСОБА_3 в частині оскарження повідомлення про підозру від 01.09.2025, слід відмовити.

Вирішуючи уточнену скаргу підозрюваного ОСОБА_3 в частині оскарження повідомлення старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_3 від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, слідчий суддя враховує положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідно до яких повідомлення особі про підозру підлягає оскарженню лише після спливу двомісячного строку з дня повідомлення про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на момент звернення 30.12.2025 підозрюваного ОСОБА_3 з даною скаргою до слідчого судді передбачений вимогами п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України двомісячний строк з дня повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_3 від 19.12.2025 у вчиненні злочинів не завершився, що свідчить про відсутність у слідчого судді підстав для перевірки законності та обґрунтованості вказаного повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025, а тому в цій частині уточнена скарга підозрюваного ОСОБА_3 також задоволенню не підлягає.

При цьому посилання захисника на положення п. 1 ст. 6, п. 4 ст. 5, ст. 13 Європейської конвенції з прав людини, вказаних висновків слідчого судді не спростовує, оскільки положення вказаної Конвенції закріплюють загальні гарантії захисту прав і свобод людини та не встановлюють процесуального порядку і строків реалізації права підозрюваного на оскарження повідомлення про підозру.

З таких підстав, у задоволенні уточненої скарги підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 276-279, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні уточненої скарги підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення ОСОБА_3 про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, та повідомлення ОСОБА_3 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1