У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на рішення слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 щодо ненадання копії постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001687, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою у кримінальному провадженні № 0001687, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 146 КК України, у якій просить скасувати рішення (повідомлення) слідчого ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим та зобов`язати слідчого ОСОБА_5 повторно розглянути питання про визнання його потерпілим, винести відповідну постанову та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 є заявником у кримінальному провадженні № 0001687 від 03. 09.2025 за фактом його незаконного викрадення та примусового доставлення працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі. 27 січня 2026 року скаржник звернувся до слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001687, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України. Однак, 28 січня 2026 року ОСОБА_2 отримав на електронну адресу повідомлення від слідчого ОСОБА_3 , згідно з яким ОСОБА_2 має статус заявника, а не потерпілого у даному кримінальному провадженні, та перераховано його права як заявника відповідно до ст. 60 КПК України. Скаржник вважає таке рішення про відмову у визнанні його потерпілим незаконним, необґрунтованим, таким, що порушує його права та просить його скасувати.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з таких підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Гарантоване ст. 55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано ст.ст. 303-308 КПК України.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, а саме: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Таким чином, діючий КПК України чітко встановлює перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, та які рішення приймаються слідчим суддею за результатами розгляду скарги.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Частиною 3 статті 110 КПК України встановлено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

ОСОБА_2 додав до скарги копію листа старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 28.01.2026 № 11000-2026 «Про надання відповіді на клопотання», в якому ОСОБА_2 повідомлено про його статус заявника, а не потерпілого в даному кримінальному провадженні, та роз`яснено йому його права як заявника відповідно до ч. 2 ст. 60 КПК України.

Однак, вказаний вище лист старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 28.01.2026 № 11000-2026 «Про надання відповіді на клопотання» не є рішенням слідчого в розумінні статті 110 КПК України.

За таких обставин, враховуючи, що скаржник не долучив до матеріалів скарги постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність предмету оскарження за вказаною вимогою.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання слідчого повторно розглянути питання про визнання його потерпілим, винести відповідну постанову та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого слідчий суддя з урахуванням положень ч.ч. 2 та 5 ст. 55 КПК України зазначає, що кримінальний процесуальний закон не передбачає обов`язку посадової особи органу досудового розслідування виносити постанову про визнання особи потерпілою. При цьому відмова у визнанні потерпілим обов`язково підтверджується винесенням вмотивованої постанови.

Відповідно до Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» правильною є практика слідчих суддів, які відмовляють у відкритті провадження за скаргами, зумовленими бездіяльністю щодо визнання потерпілим, оскільки КПК не зобов`язує вчиняти такі дії слідчого чи прокурора.

Додатково слідчий суддя вважає за можливе звернути увагу на викладену у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 10 липня 2023 року у справі № 522/7836/21 правову позицію, згідно з якою покладення слідчим суддею у своєму рішенні на слідчого зобов`язання залучити особу в якості потерпілої у даному кримінальному провадженні, надати їй пам`ятку про права й обов`язки потерпілої та допитати її в якості потерпілої суперечить змісту ст. 55 КПК України, а також за своєю суттю свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого. Суд касаційної інстанції зауважив, що ухвалення подібного судового рішення слідчим суддею не передбачено КПК України.

Водночас, Верховний суд України у справі № 405/680/22 від 14.02.2023 зробив висновок, що ч. 2 ст. 307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку оскарження рішень та дій слідчого. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні.

З огляду на вказане, слідчий суддя не має повноважень вирішувати питання про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні, так як вирішення даного питання відноситься до компетенції слідчого або прокурора, у протилежному випадку слідчий суддя перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення у кримінальному провадженні.

При цьому, у ході розгляду скарги слідчий суддя встановив, що заява ОСОБА_2 від 27 січня 2026 року про визнання потерпілим була розглянута слідчим та на неї була надана відповідь у встановлені законодавством строки.

Таким чином, проаналізувавши перелічені вимоги скарги на предмет відповідності вимогам ч. 1 ст. 303 КПК України, беручи до уваги те, що питання, які порушує заявник у своїй скарзі, не підлягають оскарженню у порядку ст. 303 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали лише в частині відмови у відкритті провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1