Справа № 357/563/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарісудового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні обвинувального акту № 0000828 від 23.12.2025 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , поштовий індекс: 09100, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення(проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,

установив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, 23 грудня 2025 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи неподалік гаражних приміщень, що знаходяться неподалік будинку №49 по вул. Зенітного полку, в місті Біла Церква Київської області на земельній ділянці придбав-знайшов пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою, всередині якого міститься кристалоподібна речовина, білого кольору, ззовні схожа на психотропну речовину «PVP», який залишила там невстановлена досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження.

В подальшому, ОСОБА_3 маючи в минулому досвід вживання вказаної психотропної речовини та переконавшись за зовнішніми ознаками, що придбана-знайдена нею речовина є психотропною, а саме «PVP», поклав її до гаманця, який помістив до наплічної сумки, де незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.

Після цього, 23 грудня 2025 року, близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_3 проходячи поблизу будинку № 47/1 по вул. Чорних Запорожців в м. Біла Церква Київської області зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених предметів та речовин. В подальшому, в період часу з 12 години 16 хвилин по 12 годину 23 хвилин, під час проведення огляду місця події, в присутності понятих, ОСОБА_3 добровільно надав працівникам поліції з свого гаманця, який знаходився у наплічній сумці, пакет з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовою застібкою, всередині якого міститься кристалоподібна речовина, білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», маса якого в речовині становить 0,718 г., а також металевий предмет із кристалоподібною речовиною, жовтого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», маса якого становить 0,030 г., загальною масою - 0,748 г., яку ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропної речовини і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори»,незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення злочин, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювались, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У порядку ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_3 , який повністю визнав пред`явлене йому обвинувачення, підтвердив кожну обставину, про яку зазначено у ньому, кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 309 КК України не оспорював та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними в обвинувальному акті, просив суворо не карати.

ІІІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За результатами судового розгляду, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання: щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не установлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбаченихчастиною другоюстатті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положеньЗагальної частиницього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є проступком, вчинення якого караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк..

Судом установлено, що ОСОБА_3 винуватість у вчиненому злочині визнав, до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, за місцем служби характеризується добре.

Отож, з огляду на ступінь тяжкості та обставин вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, вищезазначені дані про його особу, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами можливе шляхом призначення мінімального покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, разом з даними про його особу, свідчать, що ОСОБА_3 не становить такого рівня суспільної небезпеки, який вимагає призначення більш суворого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до п. 5 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Отже, розмір штрафу, який має сплатити ОСОБА_3 становить 1000 х 17 = 17 000 гривень.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Судом установлено, що згідно з постановою про долучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 23 грудня 2025 року, психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», маса якого становить 0,030 г., загальною масою - 0,748 г. - визнано речовим доказом.

Згідно з постановою про долучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 23 грудня 2025 року змив з поверхні пакунку, який поміщено до паперового конверту № 1- визнано речовим доказом.

Згідно з постановою про долучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх речовими доказами від 31 грудня 2025 року мобільний телефон «Iphone 12 Pro MAX» з IMEI НОМЕР_2 та IMEI2 НОМЕР_3 з сім-картою, яка має абонентський номер НОМЕР_4 - визнано речовим доказом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: … 3)майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується …

Отож, суд вважає, психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», маса якого становить 0,030 г., загальною масою - 0,748 г - необхідно знищити.

Судом установлено, що згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи, висновок експерта від 23 грудня 2025 року № СЕ-19/111-25/78371-НЗПРАП, підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 3565,00 гривень.

Відповідно до п. 13 ч. 1ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо обвинувачено декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отож, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути витрати на залучення експерта в розмірі 3565,00 гривень.

Водночас, суд вважає, що з огляду на вид покарання призначеного ОСОБА_3 необхідності в обранні йому запобіжного заходу немає.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 3565,00 гривень.

Речові докази: психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», маса якого становить 0,030 г., загальною масою - 0,748 г , змив з поверхні пакунку, який поміщено до паперового конверту № 1- знищити, мобільний телефон «Iphone 12 Pro MAX» з IMEI НОМЕР_2 та IMEI2 НОМЕР_3 з сім-картою, яка має абонентський номер НОМЕР_4 вважати повернутим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_6