Справа № 164/2011/25 Провадження №11-кп/802/140/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 11 вересня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Маневицького районного суду Волинської області надійшло клопотання ДУ «Маневицька виправна колонія №42» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Маневицька ВК (№42)» з 30.07.2025 року. ОСОБА_7 звернувся до адміністрації установи із заявою про застосування щодо нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом. Так як засуджений відповідає вимогам, визначеним ст.215 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є придатним для проходження військової служби за станом здоров`я, просили клопотання задовольнити, звільнити ОСОБА_7 умовно достроково від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, як особу, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом, а також встановити засудженому адміністративний нагляд строком на 12 місяців із відповідними обмеженнями, визначеними законом (а.с.2-3).

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 11.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_7 .

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що до вказаного засудженого ухвалою суду від 02.09.2024 року застосовувалося умовно дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, однак вже 18.06.2025 року відносно нього був ухвалений обвинувальний вирок суду за ч.3 ст.332, ч.5 ст.407 КК України, враховуючи обставини вчинених злочинів, суд приходить висновку, що клопотання є безпідставним та задоволенню не підлягає (а.с.15-16).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його клопотання про застосування щодо нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом (а.с.22).

В судове засідання не з`явився представник ДУ «Маневицька ВК (№ 42)», хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від нього на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання не заперечували, щодо продовження розгляду справи у відсутності представника ДУ «Маневицька ВК (№ 42)». Його неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити; прокурора, який заперечив доводи поданої апеляції і просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам ухвала Маневицького районного суду Волинської області від 11.09.2025 відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні з 24.02.2022 року введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Згідно зі ст.81-1 КК України, під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.152-156-1, 258-258-6, ч.4 ст.286-1, ст.348 цього Кодексу, а також до засуджених осіб, які згідно з підпунктом 1 пункуту 3 примітки до ст.368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище.

У разі застосування судом умовно-дострокового звільнення на підставі, визначеній цією статтею, така особа звільняється умовно-достроково від відбування лише основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним ст.21-5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Можливість умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом є правом, а не обов`язком суду.

Як вбачається із матеріалів провадження, що вироком Волинського апеляційного суду від 28.04.2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією всього майна належного на праві приватної власності. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком за ч.3 ст.332 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 21.12.2017 року за ч.2 ст.309 КК України та остаточно ОСОБА_7 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці з конфіскацією всього майна належного на праві приватної власності.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 02.09.2024 року клопотання Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_7 було задоволено. Засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Волинського апеляційного суду від 28.04.2023 року на строк 1 рік 8 місяців 15 днів для проходження військової служби за контрактом, а також встановлено адміністративний нагляд на строк 1 (один) рік на підставі п «е» ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення» від 01.12.1994 року, із встановленням обмежень, передбачених ст.10 вказаного Закону (а.с.11-12).

Вироком Шацького районного суду Волинської області від 18.06.2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.5 ст.407 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст.332 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна; за ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень визначено ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк сім років, з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Волинського апеляційного суду від 28.04.2023 року і остаточно визначено ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років один місяць, з конфіскацією майна.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що як вбачається з матеріалів особової справи, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби у Збройних силах України за контрактом, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимогст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, 24.12.2024 року о 06:00 годині, без поважних причин самовільно залишив місце несення служби 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка розташована поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , та в період часу з 24.12.2024 року до 25.01.2025 року був відсутній на службі без поважних причин тривалістю понад три доби і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби ОСОБА_7 , так як до засудженого ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 02.09.2024 року застосовувалося умовно дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, однак вже 18.06.2025 року відносно нього був ухвалений обвинувальний вирок суду за ч.3 ст.332, ч.5 ст.407 КК України.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що звернення засудженого можуть свідчити не про дійсність намірів проходити військову службу, а про бажання засудженого у такий спосіб ухилитись від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Навіть після звільнення від відбуття покарання для проходження військової служби за контрактом засуджений продовжував вчиняти нові злочини. Це свідчить про відсутність належних висновків із попередніх засуджень та нездатність стати на шлях виправлення. Стійка спрямованість його поведінки на вчинення злочинів, підтверджує його злочинну налаштованість та відсутність передумов для позитивних змін у майбутньому.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 11 вересня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий

Судді