Справа № 507/1935/25
Провадження № 1-кп/507/87/2025
Номер рядка звіту 69
В И Р О К
02.10.2025 рокуселище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Любашівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді солдат резерву 335 роти резерву військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого, останній раз:
- 13.10.2022 року вироком Любашівського районного суду Одеської області за ст. 185 ч.4, ст. 289 ч.2 КК України, на підставі ст.70 ч.4, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2024 звільнений умовно - достроково від відбування покарання терміном 3 роки 5 місяців 29 днів, для проходження військової служби за контрактом, як особу, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом,
про обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,
ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді солдат резерву 335 роти резерву військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 09 вересня 2025 року приблизно о 18:00 годині, проходив поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння, яке перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3
Так, 09 вересня 2025 року приблизно о 18:00 годині ОСОБА_3 реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, в порушення вимог статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла чи іншого володіння особи, за відсутності власника, володільця домоволодіння, без дозволу та всупереч його волі, через незачинену хвіртку паркану, незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та підійшовши до зачинених дверей житлового будинку на території домоволодіння належного ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності власника, за допомогою сили рук пошкодив металеву скобу вхідних дверей вказаного житлового будинку та незаконно проник в середину, чим порушив право на недоторканість до іншого володіння особи.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.
Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_5 , в якій він зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.
Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
До обвинувального акту також надано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , згідно якої він не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілого про згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали обвинувального акту та зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікарня-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, також суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд згідно ст.66 КК України визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вироком Любашівського районного суду Одеської області 13 жовтня 2022 засуджено області за ст. 185 ч.4, ст. 289 ч.2 КК України, на підставі ст. 71 ч.1 КК України призначено остаточне покарання до 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна та в подальшому згідно ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2024 року на підставі ст. 81-1 КК України, ОСОБА_3 звільнено умовно - достроково на 3 роки 5 місяців 29 днів для проходження військової служби за контрактом, як особу, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.3 ст. 81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України 09 вересня 2025 року, тобто в період умовно-дострокового звільнення, отже ОСОБА_3 слід призначити остаточне покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З огляду на зазначене, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за даним вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Любашівського районного суду Одеської області від 13.10.2022 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався.
Клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили від прокурора не надходило.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 місяців.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Любашівського районного суду Одеської області від 13.10.2022 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення даного вироку до виконання.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду області через Любашівський районний суд Одеської області з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1