ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

24 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 187, п.6 п. 12 ч.2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6 п.12 ч.2 ст. 115 КК України, до 03 січня 2026 року включно,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 187, п.6 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.6 п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, до 03 січня 2026 року включно. Мотивуючи вказане рішення суд зазначив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом України передбачено покарання до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також на зазначену ухвалу суду подана апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просить ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції на 60 днів до 03 січня 2026 року включно.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинах, максимальне покарання за які передбачено до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому обвинувачені, усвідомлюючи відповідальність, яка їм загрожує у випадку доведеності їх вини, можуть переховуватися від суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому провадженні, оскільки такі не були допитані безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них з метою зміни чи відмови від раніше наданих показань.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачені офіційно не працевлаштовані, тобто в них відсутнє постійне джерело доходу, вчиненні злочини мають корисливий характер, до цього ОСОБА_6 судимий за корисливий злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України а ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а отже зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть продовжити вчиняти злочини.

Крім того, колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяє застосувати до них запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованих злочинів свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинувачених під вартою.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених про зміну їм запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не є слушними, оскільки обмеження їх права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти їх втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційних скарг обвинувачених були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: