ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 03 грудня 2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, раніше не судимого, із повною загальною середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, який має на утриманні сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 16 листопада 2024 року, о 18 годині 33 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz S 400 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , рухався в Індустріальному районі міста Дніпра, по вулиці Березинській з вулиці Юрія Магалевського в напрямку вулиці Миколи Міхновського.

Під час руху водій ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», які розташовані в районі будівлі № 13 Комплексу Будівель та Споруд ТРЦ «Караван» (бар «Reef») у місті Дніпрі, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, а саме, пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину справ наліво за напрямком руху автомобіля «Mercedes-Benz S 400 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заходів до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу для надання пішоходу дороги не прийняв та продовживши рух, скоїв на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої хребтової травми з компресійними переломами тіл 2-3-го грудних хребців без неврологічної симптоматики, численних гематом м`яких тканин правої та лівої нижніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6, термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилися в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz S 400 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

п. 18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», невиконання якого, згідно висновку експерта, перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що стали.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні при допиті обвинуваченого, ОСОБА_3 свою провину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та пояснив суду, що 16.11.2024 року у вечірній час керував автомобілем«Mercedes-Benz S 400 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Березинській у напрямку вулиці М. Міхновського, перед пішохідним переходом не переконався у відсутності пішоходів на переході, а саме потерпілу ОСОБА_7 , оскільки вона була в чорному одязі, в результаті чого скоїв на неї наїзд. ОСОБА_3 одразу викликав швидку медичну допомогу.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про стягнення 300 000, 0 гривень моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав частково на суму 40 000,0 гривень. Також ОСОБА_3 повідомив, що пропонував потерпілій ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000,0 гривень, а пізніше ще 20000,0 гривень, але потерпіла відмовилась від отримання відшкодування.

Потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила, що 16.11.2024 року зупинилася перед пішохідним переходом, що знаходиться неподалік від ТЦ Караван по вулиці Березинский, впевнилась в безпеці і почала переходити дорогу, вийшовши на проїзну частину як відчула удар в ліву частину тіла і втратила свідомість.

Потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що обвинувачений їй пропонував грошові кошти в сумі 3000, 0 гривень і 10 000,0 гривень, але цих коштів не вистачало на лікування після дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтримала заявлену позовну заяву та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 300 000,0 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди. У судових дебатах потерпіла просила суд не визнавати як пом`якшувальну обставину щире каяття з боку обвинуваченого, оскільки на її думку поведінка обвинуваченого після наїзду на неї звернув увагу лише на пошкодження свого автомобіля, не впевнившись в наданні їй допомоги. От грошової допомоги з боку обвинуваченого вона відмовилась в зв`язку з недостатністю коштів на лікування від отриманих тілесних ушкоджень. Просила суд призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України.

Окрім визнавальних показів обвинуваченого, показів потерпілої, провина обвинуваченого також повністю підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими судом:

- протоколом огляду від 16.11.2024 року з план схемою та фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, район будинку 13 комлексу ТРЦ "Караван" бар "Reef", де виявлено та вилучено автомобіль Mercedes Benz S400, н/з НОМЕР_1 ;

- протоколом огляду від 05.12.2024 року, згідно якого проведено огляд оптичного носія інформації CD-R диск «HP CD-R 80 CWLHT-2144 G125», на якому міститься файл (відеозапису) «Наїзд на пішохода», запис починається з того, що відеозапис фіксує проїзну частину вулиці Березинської дата 16.11.2024 час 18:33 години.

Наданий запис продовжується 00 хвилин 23 секунди. Відеокамера розташована на будівлі бару «Reef», що за адресою: м. Дніпро, будівлі № 13 Комплексу будівель та споруд ТРЦ «Караван». На відеозаписі видно вищезазначену проїзну частину вулиці Березинської, а саме нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою та знаками. При перегляді відеозапису в кадрі з`являється пішохід ОСОБА_7 , яка підходить до вищевказаного пішохідного переходу, де на 8 секунді відеозапису виходить на нього та перетинає проїзну частину вулиці Березинської.Далі, на 10 секунді в кадрі з`являється автомобіль «Mercedes-Benz S 400», який продовжуючи рух в лівій смузі для руху вулиці Березинської в напрямку Донецького Шосе допускає наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка від наїзду падає на дорожнє покриття;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_7 зі схемою та фототаблицею до нього від, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 вказала механізм скоєння дорожньо-транспортної пригоди за обставин, що мали місце 16 листопада 2024 року по вул. Березинська у м. Дніпро;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2025 року за участю обвинуваченого ОСОБА_3 зі схемою та фототаблицею до нього від, згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 вказав механізм скоєння дорожньо-транспортної пригоди за обставин, що мали місце 16 листопада 2024 року по вул. Березинська у м. Дніпро;

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3714е від 17.12.2024 року, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла:закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку;закритої хребтової травми з компресійними переломами тіл 2-3-го грудних хребців без неврологічної симптоматики;численних гематоми м`яких тканин правої та лівої нижніх кінцівок.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень,ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинна надання медичної допомоги в КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР», тобто і в термін на який вказує обстежена та вказано слідчим у постанові.

Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути і виступаючі частини транспортного засобу з послідуючим падінням на дорожнє покриття.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-24/50714-ІТ від 19.12.2024 року, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «MERCEDES-BENZ S 400» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «MERCEDES-BENZ S 400» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, при заданих вихідних даних.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «MERCEDES-BENZ S 400» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України доведена і суд кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження,

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Оцінивши вищевказані докази, які є належними та допустимими, судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при збору даних доказів не було встановлено.

За класифікацією злочин, вчинений ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів (ст. 12 КК України).

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, одружений, має на утриманні неповнолітню малолітню дитину, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема визнання своєї вини, при цьому, ОСОБА_3 щиро розкаявся, намагався частково відшкодувати заподіяну шкоду, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушення, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки.

Суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання і вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових кримінальних правопорушень, йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі у межах установленою санкцією статті обвинувачення.

В порядку передбаченому ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 доцільно звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основного виду покарання або реальне її відбування.

Позиція потерпілої ОСОБА_7 у судових дебатах про призначення покарання обвинуваченому у вигляді трьох років позбавлення волі, без звільнення його від відбуття покарання з іспитовим строком є необґрунтована та не відповідає загальним засадам призначення покарання, що застосовується до особи, визнаною винною у вчинення злочину від імені держави за вироком суду.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину.

Матеріали кримінального провадження містять відомості на підтвердження того, що обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному кримінального правопорушення та всі обставини, які ставляться йому в провину, щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і нести кримінальну відповідальність за вчинене.

За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, з метою забезпечення міри виховного характеру, приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк в межах санкції статті.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Щодо позивних вимог потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 .

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. (п. 3 постанови Пленуму ВСУ України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Відповідно до п. 9 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом прийнято до уваги те, що потерпілій внаслідок вчинення даного злочину спричинено тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості з тривалим розладом здоров`я, внаслідок чого вона змушена була пройти курс лікування та понести певні матеріальні затрати, її стан здоров`я повністю не відновлений.

В судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами про наявність моральних страждань потерпілої ОСОБА_7 на суму 300 000 гривень.

Суд зазначає, що відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до безпідставного збагачення потерпілої особи. Відшкодування моральної шкоди, повинне бути з урахуванням засад розумності, справедливості та доведеності факту завдання позивачу моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності, виваженості та справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Заявлені потерпілою ОСОБА_7 моральної шкоди в розмірі 300 000 гривень підлягають частковому задоволенню на підставі ст.1167 ЦК України.

З врахуванням матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_3 з метою можливості виконання вироку в частині відшкодування моральної шкоди, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року і шести місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави кошти за рахунок проведення автотехнічної експертизи у розмірі 3183,60 гривень.

Речовий доказ - диск з відеозаписом, що знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - транспортний засіб «MERCEDES-BENZ S 400» н/з НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 , - повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1