Справа № 493/1591/25
Провадження № 1-кп/493/251/25
УХВАЛА

27 жовтня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ ОСОБА_1

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ ОСОБА_2

ПРОКУРОРА ОСОБА_3

ПРЕДСТАВНИКА ПОТЕРПІЛОГО ОСОБА_4

ЗАХИСНИКА АДВОКАТА ОСОБА_5

ОБВИНУВАЧЕНОГО ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Балта клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Балтського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав подане ним 29.09.2025 року клопотання про повернення обвинувального акту.

Своє клопотання захисник обвинуваченого обґрунтовує невідповідністю обвинувального акту в контексті законного потерпілого та як наслідок невірного формулювання обвинувачення та кваліфікації за ст. 190 КК України. Так як обвинувальний акт взагалі не містить відомостей на підставі чого особу було визнано потерпілим, що безпосередньо впливає на формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 та відповідно на кваліфікацію за ст. 190 КК України. Наголошував на тому, що в правовому полі Тенай Венсан не є потерпілим або власником об`єкту інкримінованого ОСОБА_7 злочину, а саме квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , більше того, в обвинувальному акті не зазначено та не роз`яснено на підставі чого саме ОСОБА_9 є потерпілим у даному кримінальному провадженні. Сторона обвинувачення самостійно визнає та вказує на той факт, що об`єкт нерухомого майна на момент складання обвинувального акту досі належить на праві власності гр. Французької Республіки Тенай ОСОБА_10 . Проте, незрозуміло яким чином органом досудового розслідування було визнано потерпілим ОСОБА_11 за відсутності у спадковій справі свідоцтва про право на спадщину або хоча б заяви ОСОБА_12 про прийняття спадщини на переконання того, що саме визнаний потерпілий взагалі є спадкоємцем, адже, стороною обвинувачення було визнано саме ОСОБА_12 потерпілим і відповідно на думку обвинувачення, саме йому спричинено матеріальну шкоду. Отже, обвинувальний акт не містить обов`язкових складових, передбачених кримінальним процесуальним законом, та є не конкретним, оскільки в обвинувальному акті відсутнє формулювання коректного та логічно-послідовного обвинувачення в контексті наявності потерпілого, що є обов`язковою складовою інкримінованої ст. 190 КК України, а саме законність статусу потерпілого, що унеможливлює встановити межі висунутого обвинувачення та проводити судовий розгляд відповідно до вимог ст. 337 ч. 1 КПК України.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що органом досудового розслідування правильно визначено потерпілого, оскільки необхідною та достатньою складовою підстави кримінальної відповідальності за шахрайство є усвідомлення суб`єктом злочину того факту, що предмет злочину є для нього чужим, що він заволодіває чужим майном за відсутності будь-якого дійсного чи уявного права на нього. Вказівка в ст. 190 КК України на вчинення шахрайства стосовно чужого майна, виходячи із зв`язку між його об`єктивними ознаками, свідчить про те, що кримінальна відповідальність за шахрайство пов`язана з не встановленням ознак конкретної особи, власності якої заподіяно шкоду, а з встановленням усвідомлення винним факту заволодіння майном, отже обвинувальний акт та додатки до нього відповідають вимогам ст. 291 КПК України.

Представник потерпілого проти задоволення клопотання заперечував та повністю підтримав доводи прокурора.

Суд заслухавши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту, підтримане обвинуваченим, думки інших учасників судового провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що обвинувальний акт містить анкетні відомості щодо потерпілого ОСОБА_12 .

Суд зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору виходить за межі вимог ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання, з огляду на те, що суд не може перейти до дослідження фактичних обставин справи, вдаючись при цьому до аналізу обвинувачення та статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій винного, питання доведеності вини, наявність суперечностей у викладених прокурором обставинах, тощо, можуть бути перевірені виключно під час судового розгляду, з урахуванням доказів, які має у своєму розпорядженні прокурор та сторона захисту, та які будуть ними долучені до матеріалів кримінального провадження в процесі розгляду.

Суд звертає увагу, що під час підготовчого судового засідання суд не досліджує фактичні обставини та не дає оцінку доказам, здобутим під час досудового розслідування, а лише вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та розглядає окремі клопотання заявлені учасниками судового провадження, оскільки завданням підготовчого судового засідання, на цій стадії, є лише перевірка відповідності форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено у ст. ст. 314-317 КПК України.

Аналізуючи зміст клопотання, суд вважає, що захисник знайшов формальні підстави для повернення процесуального документу, що свідчить про безпідставність клопотання.

Отже, вирішення питання щодо доведеності викладених в обвинувальному акті фактичних відомостей, які прокурор вважає встановленими та має намір відстоювати під час судового розгляду, не входить до компетенції суду під час підготовчого судового засідання.

Щодо особи, визначеної потерпілим у кримінальному провадженні, то правильність або ж неправильність визначення особи, якій кримінальним правопорушення завдано майнової шкоди є не підставою для повернення обвинувального акта прокурору, адже процесуальне рішення про залучення (визнання) потерпілим вже ухвалено на стадії досудового розслідування.

Доводи захисника про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, зокрема щодо безпідставного залучення на стадії досудового розслідування, ОСОБА_11 в якості потерпілої сторони, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не тягнуть за собою порушення вимог кримінального процесуального закону і не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

В обвинувальному акті зазначено потерпілого і його анкетні дані, тобто відображено необхідні анкетні відомості потерпілої особи.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що постановою визнано потерпілим, залучено представника потерпілого та законного представника та як представнику потерпілого у порядку ст. 290 КПК України були відкриті матеріали кримінального провадження.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 не відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, яке порушується винятково на підставі заяви потерпілої особи і здійснюється з врахуванням позиції потерпілого щодо підтримання обвинувачення.

За таких обставин, відповідно до положень чинного КПК України, залучення у якості потерпілого члена сім`ї померлого ОСОБА_13 неповнолітнього сина ОСОБА_12 не може бути перешкодою для розгляду кримінального провадження по суті.

Суд не вправі давати вказівки органу досудового розслідування щодо необхідності визнання тих чи інших осіб потерпілими.

Крім того, доводи захисника щодо того, що відсутнє формулювання коректного та логічно-послідовного обвинувачення, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки формулювання обвинувачення визначає прокурор, який має право на будь-якій стадії судового розгляду змінити формулювання обвинувачення, оскільки обвинувачення це лише складова частина обвинувального акта, яке лише підлягатиме доведенню під час судового розгляду та не завжди може бути остаточним на момент надходження обвинувального акта до суду, оскільки відповідно до приписів ст. ст. 338, 339, 340 КПК України під час або в результаті судового розгляду прокурор може як змінити обвинувачення чи висунути додаткове, так і відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам, зазначеним у ст. 291 КПК України, а тому клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ