Єдиний унікальний номер 341/576/23
Номер провадження 1-кп/341/30/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , який приймає участь в судовому засіданні в режимі відео конференції із Державної Установи «Коломийська виправна колонія № 41», його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду кримінальне провадження №0000013 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого;

1). 27.05.2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2). 22 січня 2024 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 187 КК України та ч. 1 ст. 296 КК України ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) 16 серпня 2024 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 186 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.01.2023 року, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та неповнолітньою ОСОБА_8 , перебували в гостях в ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої. Під час розпивання спиртного, ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_6 грошові кошти і у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Для приведення свого злочинного наміру до виконання, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по цей час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, наніс ОСОБА_6 один удар головою в ділянку обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_6 втратив рівновагу і впав на підлогу, а ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, сів зверху на нього, і діючи умисно, з метою подолання можливого фізичного опору з боку ОСОБА_6 , у присутності зазначених вище осіб та власника будинку, наніс йому ще декілька ударів кулаками у різні ділянки тіла, у результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна у ділянці правої кісті, синців у ділянці голови, грудної клітки та лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , відчуваючи фізичну перевагу над останнім і розуміючи, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності та відкритості, діючи з корисливих мотивів, у присутності ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 , почав оглядати вміст усіх кишень одягу ОСОБА_6 . Під час вказаних дій виявив у двох кишенях його одягу грошові кошти у сумі 2900 гривень, які умисно та відкрито викрав та у подальшому розпорядився цими грошовими коштами на власний розсуд у результаті чого спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні 27.03.2025 року свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України не визнав та пояснив, що в один із днів наприкінці січня 2023 року, він, разом з ОСОБА_7 прийшов додому до ОСОБА_9 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . В квартирі вже знаходився раніш йому незнайомий ОСОБА_6 , який, як і ОСОБА_9 вже був у стані алкогольного сп`яніння. Пізніше в цю квартиру прийшла його, ОСОБА_4 , знайома ОСОБА_8 .. Між ним та ОСОБА_6 , з ініціативи останнього, виникла суперечка. Під час суперечки ОСОБА_6 підійшов до нього та почав махати руками. У відповідь, він, ОСОБА_4 , своєю головою вдарив у голову ОСОБА_6 . Від цього удару ОСОБА_6 впав на підлогу, а він вийшов до іншої кімнати для того, аби заспокоїтись. В цю ж кімнату прийшла і ОСОБА_10 відбувалось у кімнаті, де на підлозі залишився лежати ОСОБА_6 , він не бачив. ОСОБА_9 весь цей час спав, оскільки був сильно п`яний. Через деякий час він повернувся до кімнати, де залишився ОСОБА_6 та інші, і, разом з ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_11 , виніс непритомного ОСОБА_6 у підвал, після чого, разом з ОСОБА_7 поїхав по своїх справах. Він не бачив, щоб хтось ще бив ОСОБА_6 та/або забирав у нього гроші. Під час затримання у нього вилучили 400 гривень двома купюрами по 200 гривень, але це його власні кошти.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно та в умовах воєнного стану, його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою, а саме:

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні 30.03.2023 року пояснив, що 20.01.2023 року, десь по обіді, він зустрівся із ОСОБА_4 у м. Бурштин біля пошти. З ним вони випили пива, та пішли до лікарні, звідки забрали знайомого ОСОБА_4 ОСОБА_12 та пішли до квартири останнього, що в АДРЕСА_2 . Пізніш у квартиру підійшла ОСОБА_13 . Він дав ОСОБА_4 та ОСОБА_14 200 гривень та вони пішли до магазину, де купили горілку, яку стали розпивати. Потім підійшов ОСОБА_15 та вони пили горілку втрьох із останнім та ОСОБА_4 .. ОСОБА_13 горілку не пила. ОСОБА_16 також горілку не пив бо спав. Між ним та ОСОБА_4 почалась сварка, обидва підвелись із за столу та ОСОБА_4 вдарив його або головою або рукою (чим саме вже не пам`ятає бо був п`яний) по голові. Внаслідок удару він впав та втратив свідомість. Далі пам`ятає що його, наче, кудись тягнули, хтось, наче, нишпорив по кишенях, але хто саме, сказати не може. До тями прийшов у підвалі, о котрій годині не знає. Він виявив, що у нього зникли гаманець із грошима в сумі 2900 гривень та банківська картка. Потім він пішов до себе додому, звідки зателефонував до поліції. Гроші наразі йому не повернули. Обвинуваченого просить суворо не карати.

Показами неповнолітнього свідка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в судовому засіданні 03.04.2023 року, у присутності законних представників ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пояснила, що знає ОСОБА_4 десь 1,5 років та підтримує із ним дружні стосунки. Потерпілого ОСОБА_6 майже не знає. В січні 2023 року (точнішу дату не пам`ятає), ОСОБА_4 їй подзвонив, сказав що перебуває в квартирі в будинку розташованому навпроти лікарні в м. Бурштин. Вона підійшла до будинку з метою повернути ОСОБА_4 його кофту. Там її зустрів ОСОБА_4 та супроводив до квартири, яка розташована на 2 поверсі. В квартирі були ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , які випивали. ОСОБА_19 попросив її піти до магазину, але вона відмовилась. Тоді ОСОБА_19 дав ОСОБА_4 200 гривень, щоб той сходив до магазину, на що ОСОБА_4 погодився. До магазину вона пішла разом із ОСОБА_4 .. Купили пляшку горілки, ковбасу, хліб та воду і повернулись до квартири. Між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_21 у квартирі ОСОБА_22 стався конфлікт. ОСОБА_4 двома руками штовхнув ОСОБА_23 в область грудної клітини та він впав на ліжко. Потім ОСОБА_20 ще кілька разів вдарив потерпілого. Потім ОСОБА_23 декілька разів вдарив ОСОБА_7 .. Хтось вдарив потерпілого по голові та він втратив свідомість. Вважає, що ОСОБА_19 втратив свідомість після удару ОСОБА_24 .. Потім за пропозицією ОСОБА_7 , він, разом з ОСОБА_20 , знесли потерпілого у підвал. ОСОБА_16 весь цей час лежав у ліжку, бо був сильно п`яний. Після того, як ОСОБА_20 та ОСОБА_25 знесли ОСОБА_23 у підвал, та всі вийшли на вулицю, ОСОБА_25 дав ОСОБА_26 та їй гроші, сказав що це борг, та їй треба віддати гроші її брату. Потім їй подзвонив тато та сказав йти додому та вона пішла. Також пояснила, що хтось, або ОСОБА_20 , або ОСОБА_27 шарили по карманам у ОСОБА_23 , але хто із них сказати не може, бо обидва вони були у чорних куртках а в кімнаті було темно. Вона також пояснила, що під час досудового розслідування протокол допиту вона читала, але там було написано не те, що вона розповідала слідчому. Слідчий ОСОБА_28 на неї кричав, погрожував що відправить на детектор брехні. Все це ОСОБА_28 робив коли батька поруч не було, бо він виходив курити. Дорогою додому із відділу поліції вона про це розповіла батькові. В суді каже правду.

Під час повторного допиту 12.05.2023 року неповнолітня свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності законних представників ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пояснила, що гроші їй дав ОСОБА_25 щоб віддати борг її брату. Співробітниками поліції складалась заява про видачу коштів, яку писала вона під диктовку співробітників поліції. Під час зазначених дій присутні були вона та поліцейські, батько підійшов пізніше і поставив свій підпис. Зміст заяви про видачу коштів неправдивий, бо вона писала те, що їй диктували працівники поліції. Також пояснила, що вона заперечувала зміст заяви, але поліцейські їй погрожували, тому вона писала що вони казали. Також вона бачила як ОСОБА_25 знімав на телефон події, а саме коли ОСОБА_29 лежав майже без свідомості, а ОСОБА_25 його копав ногами та знімав це. Чи знімав ОСОБА_25 побиття потерпілого раніше не знає. Вона не бачила чи забирав ОСОБА_25 гроші у ОСОБА_23 , але давав гроші їй саме ОСОБА_25 , та сказав щоб вона віддала гроші брату, бо він йому винен.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_8 . ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що коли його неповнолітня донька писала заяву про видачу грошей він присутнім не був, бо виходив курити. Його покликали лише підписати цю заяву. Дорогою додому донька повідомила його про те, що на неї чинили тиск працівники поліції та змусили підписати неправдиві покази.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні 12.05.2023 року пояснив, що він працює старшим дільничним офіцером поліції в м. Галич. 20.01.2023 року надійшло повідомлення про вчинення тяжкого злочину відносно ОСОБА_6 .. На прохання оперуповноваженого, він проводив допит неповнолітньої ОСОБА_8 за обставинами вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_6 . Під час допиту неповнолітня ОСОБА_8 змінювала покази, бо спочатку нічого не казала про те, як вони із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ділили кошти. Він попросив ОСОБА_8 віддати кошти, пояснивши, що у разі відмови може бути проведено поверхневий огляд співробітником поліції жіночої статі та обшук за місцем проживання. Після цього ОСОБА_8 добровільно видала кошти та написала про це заяву у присутності батька. Батько неповнолітньої був присутній, але не весь час, бо виходив покурити. ОСОБА_8 під час допиту давала покази, що бив ОСОБА_6 ОСОБА_4 , та ОСОБА_4 запропонував піти до школи та поділити гроші. Вважає що ОСОБА_8 побоюється ОСОБА_4 .. Протокол допиту зачитувався вголос. Зауважень під час його складання не було. Тиску на свідка ні він ні будь-хто інший не чинив. Зауважень від законного представника неповнолітнього свідка також не надходило. Допит неповнолітньої проводився в темну пору доби та тривав десь 30 хвилин. Потім ОСОБА_28 зазначив, що допит проводив слідчий ОСОБА_30 , а він лише записував. Підписував протокол ОСОБА_31 протоколі він писав саме те, що казала свідок, а саме, що злочин вчинив саме ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні 21.06.2023 року пояснив, що він старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції в м. Галич. ОСОБА_4 затримував він приблизно о 21, 22 годині вечора, за місцем проживання останнього. ОСОБА_33 допитував ОСОБА_28 , а він лише підписував протокол та задавав деякі питання. Допитували неповнолітню в присутності батька, який присутній був весь час в період допиту. Вийшов він лише коли допит закінчився. В протоколі допиту записано те, що казала свідок. Права роз`яснювали і свідку і її батьку. Під час допиту неповнолітнього свідка їй ніхто не погрожував. ОСОБА_34 під час допиту стверджувала, що ОСОБА_4 її хлопець та вона із ним зустрічається.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні 03.04.2023 року пояснила, що ОСОБА_20 її двоюрідний брат, а ОСОБА_23 вона не знає. 20 січня 2023 року, ввечері, на таксі, до неї приїхав ОСОБА_36 із ОСОБА_37 ОСОБА_15 показував якесь відео. На відео лежала сильно побита людина, а на ній зверху лежав хлопець та бив. Хто кого бив вона не розгледіла На іншому фрагменті видно було як з боку двері вийшов ОСОБА_20 в сірих штанах та чорній куртці. Відео було із трьох фрагментів, перший короткий, другий 2-3 хвилини. На відео було чути як кричала дівчина, але її не видно. Третій фрагмент вона не бачила. ОСОБА_20 та ОСОБА_25 побули десь годину та поїхали.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 03.04.2023 року пояснив, що обвинуваченого він знає та підтримує із ним дружні стосунки. Потерпілого він не знає. 20.01.2023 року ОСОБА_20 та ще хтось привели його додому із лікарні. Більше він нічого не пам`ятає бо був дуже п`яний. Що відбувалось у його квартирі він не знає.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні 12.05.2023 року пояснив, що потерпілого та обвинуваченого він не знає. Він підпрацьовує таксистом, та у січні чи лютому 2023 року до нього підійшли два незнайомих хлопця у чорних капюшонах із пакетами, поставили пакети в авто, сіли один на переднє, інший на заднє сидіння та попросили відвезти за певною адресою. Він відвіз їх до старенької хати. Дорогою хлопці взяли у нього номер телефону та сказали що передзвонять за годину. Дорогою один із хлопців комусь телефонував та сказав: «Я з ОСОБА_39 їдемо до вас». Більше хлопці дорогою між собою не розмовляли, їхали мовчки. Пізніше він приїхав за ними, їх було вже троє, два хлопця і дівчина. Двоє - хлопець і дівчина вийшли на «Мартинові», а третій поїхав із ним до ОСОБА_40 . Одягнуті хлопці обидва були у чорні батники із капюшонами, було вже темно, тому впізнати їх він не зможе.

Показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні 24 липня 2025 року пояснив, що 22 або 23 січня, якого року він вже не пам`ятає, у вечірній час доби він йшов з банку та розмовляв телефоном із дружиною. Дорогою зустрів ОСОБА_4 та ОСОБА_33 , із якими домовились піти до товариша ОСОБА_4 - ОСОБА_9 (прізвисько ОСОБА_41 ). В квартирі у ОСОБА_9 , яка розташована в місті Бурштин навпроти поліклініки, на другому поверсі знаходились сам ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_42 , які розпивали алкоголь. В квартирі випивали всі, крім ОСОБА_9 який був сильно п`яний та просто лежав на ліжку. Випили десь пляшку горілки. ОСОБА_6 сильно сп`янів, та почав сперечатись на різні теми. Він підвівся із крісла, в якому сидів, та майже впав на ОСОБА_33 , та почав щось викрикати, на що ОСОБА_34 дала ОСОБА_43 ляпас. В той час до нього, ОСОБА_7 зателефонувала дружина, тому він пішов до кухні, щоб із нею поговорити. З кухні чув, що сварка у сусідній кімнати, де лишились всі інші, продовжувалась. Розмовляв він приблизно хвилин 10, а коли повернувся в кімнату, побачив, що ОСОБА_19 лежав на підлозі в кімнаті біля дверей, зверху нього сидів ОСОБА_4 .. Потім до ОСОБА_44 підбігла ОСОБА_34 , ОСОБА_9 який в цей час спав на ліжку, прокинувся та почав щось кричати. Потім він побачив, як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 рукою, куди саме не знає, та почав обшукувати його кишені. На удар ОСОБА_19 ніяк не відреагував, просто лежав. Більше він не бачив щоб ОСОБА_20 бив ОСОБА_45 кімнаті було темно, а в нього в руках був мобільний телефон, яким він підсвічував, як ліхтариком, але як з`ясувалось пізніше, він ще знімав на цей телефон відео. Тоді він не знав, що телефон знімає. Із зовнішньої кишені ОСОБА_6 . Велинець витягнув гроші та документи. Скільки грошей та якими купюрами, він не пригадує. Гроші ОСОБА_4 забрав собі, а документи намагався віддати ОСОБА_46 , але вона їх не взяла. Тоді ОСОБА_4 повернув документи назад потерпілому до кишені. Чи забрав ОСОБА_4 ще щось із кишень ОСОБА_23 він не знає. Побачивши це, він, ОСОБА_7 , вирішив піти геть, бо не хотів бути при цьому присутнім. Але ОСОБА_47 окрикнув його та сказав: «Почекай, я перевірю чи він ще живий». Потім ОСОБА_4 попросив його допомогти потерпілого підняти. Коли він удвох із ОСОБА_4 піднімали ОСОБА_6 , останній став подавати ознаки життя, підвівся на ноги, тримаючись за нього і ОСОБА_4 . Так вони вивели ОСОБА_6 за двері квартири на сходову площадку. Тетяна вибігла на двір. Він, залишив ОСОБА_4 із ОСОБА_6 та вийшов слідом за ОСОБА_48 , яка була вже внизу. Потім він почув гуркіт, такий ніби гучно вдарились двері. Після цього на вулицю вибіг ОСОБА_4 .. ОСОБА_34 стала кричати, що вона викликає поліцію, але ОСОБА_4 сказав що всі розходяться, та зустрічаються на стадіоні. До стадіону він пішов однією дорогою, а ОСОБА_4 із ОСОБА_48 іншою. Зустрівшись на стадіоні, ОСОБА_4 дав йому та ОСОБА_46 гроші за мовчання про те, що сталося в квартирі. Скільки саме йому дав грошей ОСОБА_4 він вже не пам`ятає. Запропоновані гроші він взяв, бо побоювався ОСОБА_4 , із яким раніше мав сутички. Потім вони втрьох пішли в бік торгового центру «Гулівер». Потім ОСОБА_33 посадили на таксі та відправили додому. А йому ОСОБА_4 запропонував їхати до його сестри у с. Старий Мартинів, але перед цим зайти до «Гуліверу», щоб їх видно було на камерах магазину. Взяли горілку, що ще купили не пам`ятає та на таксі поїхали до с. Старий Мартинів. Розраховувався він в магазині грошами, які йому дав ОСОБА_4 . У сестри ОСОБА_49 трохи посиділи, розмовляли за відео, що він знайшов у своєму телефоні. Але ОСОБА_4 сказав йому це відео видалити і він його видалив. Назад додому повертались також на таксі. За таксі також розраховувався він. Дорогою додому йому подзвонили із поліції, та сказали що чекають на нього вдома в м. Бурштин. Поліцейські відвезли його до відділку поліції, де він частину коштів, яка залишилась, із тих, що йому дав ОСОБА_4 , видав. В поліцейському відділку були вже і ОСОБА_50 із батьком.

ОСОБА_12 в той день забрав із лікарні або сам ОСОБА_4 , або ОСОБА_4 разом із ОСОБА_51 . Крім ОСОБА_4 та ляпасу від ОСОБА_11 він не бачив щоб хтось бив ОСОБА_52 .. Він був одягнутий у чорних спортивних штанах та куртку. В чому був ОСОБА_4 не пам`ятає. Сам він ОСОБА_23 не бив. Чому ОСОБА_4 та ОСОБА_34 кажуть що він бив ОСОБА_23 , він не знає, можливо його обмовляють тому, що він пішов служити, та на нього можна звалити все. ОСОБА_4 та ОСОБА_34 друзі. Підстав обмовляти ОСОБА_4 він немає.

Крім показів потерпілого та свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими доказами:

Витягом з ЄРДР, відповідно якого, 21.01.2023 року, за заявою ОСОБА_6 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне провадження № 0000013 про те, що 20.01.2023 року, близько 18:00 годин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_53 , наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 та відкрито заволодів його грошовими коштами у сумі 3000 гривень.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.01.2023 року, відповідно якого, ОСОБА_6 повідомив про те, що 20.01.2023 року, близько 18.00 годин, в АДРЕСА_4 , ОСОБА_20 наніс йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 3000 гривень.

Протоколом огляду місця події від 20.01.2023 року, із фототаблицею до нього (проведеного на підставі добровільної згоди ОСОБА_9 ), відповідно якого проведено огляд квартири АДРЕСА_5 , яка розташована на 2 поверсі п`ятиповерхового будинку. В протоколі описано розташування кімнат та обстановка в кімнатах. Під час огляду із квартири вилучено три склянки. Оглянуто підвальне приміщення зазначеного будинку де виявлено та вилучено один кросівок на праву ногу білого кольору із чорно-червоними елементами.

Заявою ОСОБА_7 від 20.01.2023 року про добровільну видачу працівникам поліції грошових коштів у сумі 400 гривень, купюрами 200 та 200 гривень, які йому дав ОСОБА_20 за мовчання про ситуацію, яка була між ним та ОСОБА_54 .

Протоколом огляду місця події від 20.01.2023 року, із фототаблицею до нього, проведеного в кабінеті поліцейської станції в м. Бурштин по вул. Шухевича 15. Під час проведення слідчої дії, ОСОБА_7 з правої кишені чорної куртки, в яку він був одягнутий, вийняв та добровільно видав грошові кошти у сумі 400 гривень, купюрами по 200 гривень ВД3837860; ЦБ1478102. Зазначені купюри вилучено.

Протоколом огляду місця події від 20.01.2023 року із фото таблицею до нього проведеного в кабінеті поліцейської станції в м. Бурштин по вул. Шухевича 15. Під час зазначеної слідчої дії, неповнолітня ОСОБА_8 у присутності законного представника, витягнула із кишені біло-чорного пальто грошові кошти в сумі 407 гривень купюрами номіналом 200 та 200 гривень та 7 гривень по 1 гривні. Серії: СК 3917431; ЗЗ3072065; УЄ6241113; СА8606213; УЛ3840483; УГ2927302; ТБ5872718; НЖ6879982; МЗ5586500. Зазначені кошти було вилучено. Факт видачі коштів неповнолітньою в присутності батька підтверджується фототаблицею до протоколу огляду місця події.

Заявою ОСОБА_6 від 20.01.2023 року, про добровільну видачу лівого кросівка білого кольору з чорно-червоними вставками.

Заявою ОСОБА_7 від 20.01.2023 року про добровільну видачу мобільного телефону марки TEHNO POP 5 із сім-карткою оператора Київстар НОМЕР_1 для проведення слідчих дій.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.01.2023 року, відповідно якого, під час обшуку, у ОСОБА_4 виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 400 гривень номіналом по 200 гривень УФ3874940 та СЗ 1848938.

Протоколом огляду від 21.01.2023 року мобільного телефона TEСNO моделі POP 5 в корпусі синього кольору, задня кришка якого синього кольору у прозорому чохлі та вмістом двох сім-карт до нього, який був наданий ОСОБА_7 . Оглядом виявлено вхідні та вихідні дзвінки з абонентом ОСОБА_55 , моб. телефон НОМЕР_2 за яким 20.01.2023 року зафіксовано пропущені виклики (23:06; 22:59; 21:21; 17:50); вхідні дзвінки (20:48 тривалістю 3 хв.10 с; 17:50 тривалістю 0 с; 17:50 тривалістю 0 с; 17:50 тривалістю 0 с; 17:49 тривалістю 0с; 15:19 тривалістю 12 с.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він користується телефонним номером НОМЕР_2 .

Постановою від 24.01.2023 року, якою визнано речовими доказами: три скляних стаканчика та кросівок білого кольору з вставками чорного та червоного кольорів; грошові кошти у сумі 407 гривень номіналом 200, 200 та 7 гривень по 1 гривні серійні номери: ЗЗ3072065; СК3917431; УГ2927302; СА8606213; УЄ6241113; УЛ3840483; НЖ6879982; МЗ5586500; ТБ5872718; грошові кошти у сумі 400 гривень, а саме, дві купюри по 200 гривень серійний № ВД3837860; ЦБ14781024 мобільний телефон марки TEСNO POP 5 із сім-карткою оператора Київстар НОМЕР_1 ; кросівок на ліву ногу білого кольору з вставками чорного та червоного кольору; грошові кошти у сумі 400 гривень, а саме дві купюри номіналом по 200 гривень серійний номер УФ3874940 та СІ848938, які поміщено у спец пакети та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 3 (м. Галич).

Ухвалою слідчого судді від 23.01.2023 року накладено арешт на: три скляні стаканчики, кросівки білого кольору з вставками чорного та червоного кольорів (лівий та правий); грошові кошти у сумі 407 гривень, а саме: дві купюри номіналом по 200 гривень серійні номери: ЗЗ3072065; СК3917431 та 7 купюр номіналом по одній гривні з серійними номерами; УГ2927302; СА8606213; УЄ6241113; УЛ3840483; НЖ6879982; МЗ5586500; ТБ5872718; грошові кошти у сумі 400 гривень, а саме дві купюри номіналом по 200 гривень серійний № ВД3837860; ЦБ1478102; грошові кошти у сумі 400 грн., мобільний телефон марки TEСNO POP 5 із сім-карткою оператора Київстар НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , які поміщено у спец пакети та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 3 (м. Галич).

Заявою про добровільну видачу ОСОБА_56 відеозапису внутрішнього відео спостереження магазину «Гулівер», що знаходиться за адресою м. Бурштин, вул. Калуська, 5 за 20.01.2023 року.

Протоколом огляду від 25.01.2023 року оптичного диску DVD RW 16 х 4,7 GB/120 min, з перекопійованими на ньому відеозаписом з камер відео-спостереження приміщення магазину «Гулівер» м. Бурштин що по вул. Калуська 5 за 20.01.2023 року та відеозаписом зазначених подій. На відеозаписі зафіксовано перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в приміщенні магазину у період часу із 18:24 годин по 18:34 годин, де вони придбали горілку та курку гриль.

Постановою про визнання речовими доказами від 14.02.2023 року, якою визнано речовими доказами протокол клінічного обслуговування хворого відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги № 159 та рентген знімок з описом на ім`я ОСОБА_6 .. Зазначені речові докази повернуто до КНП «Бурштинська центральна міська лікарня».

Висновком експерта № 51 від 24.02.2023 року, за підсумками якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: садно в ділянці правої кісті, синці в ділянці голови, грудної клітки, лівого стегна, які утворились від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Постановою про визнання речовими доказами від 08.02.2023 року якою дактилокарту заповнену на ім`я ОСОБА_4 визнано речовими доказами.

Висновком експерта від 14.02.2023 року СЕ-19/109-23/1538-Д відповідно якого: на поверхні однієї із склянок, що виявлений та вилучений в ході огляду місця події, виявлено слід пальця рук максимальними розмірами 24х27 мм. На поверхні інших двох склянок, що виявлені та вилучені в ході огляду місця події, слідів рук не виявлено. Слід пальця руки максимальними розмірами 24х27 мм залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_4 .

Зазначені вище письмові докази суд вважає належними та допустимими.

Стороною обвинувачення, як один із доказів, надано суду письмову заяву неповнолітньої ОСОБА_8 від 20.01.2023 року про добровільну видачу грошових коштів у сумі 407 гривень, які їй дав ОСОБА_20 20.01.2023 року за мовчання про інцидент між ним, ОСОБА_57 та хлопцем на ім`я ОСОБА_58 (т. 1 а.с. 187).

Зазначену заяву про добровільну видачу суд вважає недопустимим доказом, бо він отриманий із грубим порушенням порядку, встановленого КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 227 КПК України, за загальним правилом, при проведенні слідчих (розшукових) дій за участю малолітньої або неповнолітньої особи забезпечується участь законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря.

В судовому засіданні неповнолітній свідок пояснила, що зміст заяви про видачу коштів неправдивий, та що зазначену заяву вона писала під диктовку співробітника поліції та за відсутності батька, який коли прийшов лише підписав, що був присутній.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_8 ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що коли його неповнолітня донька писала заяву про добровільну видачу грошей він присутнім не був, бо виходив курити. Його покликали лише підписати цю заяву. Дорогою додому донька повідомила його, що на неї чинили тиск працівники поліції та змусили підписати неправдиві покази у протоколі допиту. Те, що ОСОБА_18 виходив покурити підтвердив також і допитаний у якості свідка старший дільничний офіцер поліції в м. Галич ОСОБА_28 .

Відібрання заяви у неповнолітнього свідка за відсутності законного представника, суд вважає істотним порушенням імперативних вимог ст. 227 КПК України щодо забезпечення участі законного представника, педагога або психолога, а за необхідності лікаря при проведенні слідчих дій за участю неповнолітніх осіб. Тому заяву неповнолітньої ОСОБА_8 від 20.01.2023 року (т. 1 а.с. 187), як недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, та на неї не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Покази старшого дільничного офіцера поліції в м. Галич ОСОБА_28 та старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції в м. Галич ОСОБА_32 , які під час досудового слідства допитували у якості свідка неповнолітню ОСОБА_8 в частині того, які покази давала ОСОБА_8 під час досудового розслідування, є недопустимими доказами в силу ч.7 ст. 97 КПК України, відповідно якої, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Дослідивши докази по даній справі та давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який вірно кваліфікований за ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується показами потерпілого, свідків та письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування, за виключенням тих, які суд визнав недопустимими.

Пояснення ОСОБА_4 про те, що після того, як він, ОСОБА_4 , своєю головою вдарив у голову ОСОБА_6 ,останній впав на підлогу, а він, ОСОБА_4 , вийшов до іншої кімнати куди до нього прийшла і ОСОБА_34 , тому він не бачив що відбувалось у кімнаті, де на підлозі залишився лежати ОСОБА_6 , не бачив, чи хтось ще бив ОСОБА_6 та забирав у нього гроші, спростовуються показами допитаних під час судового засідання свідків ОСОБА_59 , який в судовому засіданні пояснив, що він бачив, як ОСОБА_4 сидячі зверху на потерпілому, який лежав, вдарив ОСОБА_23 , шарив у нього по кишенях звідки витягнув гроші та документи, документи поклав назад а гроші забрав собі (скільки саме було грошей він не знає). Потім, частину цих грошей, ОСОБА_4 , на стадіоні дав йому та ОСОБА_46 за мовчання з приводу подій, що сталися. Зазначені покази ОСОБА_59 кореспондуються із показами потерпілого ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснював, що між ним та ОСОБА_4 почалась сварка, обидва підвелись із за столу та ОСОБА_4 вдарив його або головою або рукою (чим саме вже не пам`ятає бо був п`яний) по голові. Внаслідок удару він впав та втратив свідомість. Далі пам`ятає, що хтось наче нишпорив у нього по кишенях та його, наче, кудись тягнули. Покази ОСОБА_4 в цій частині також спростовуються письмовими доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.01.2023 року, відповідно якого, ОСОБА_6 повідомив про те, що 20.01.2023 року, близько 18.00 годин, в м. Бурштин по вул. Калуська 15/22, ОСОБА_20 наніс йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів грошовими коштами; заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу працівникам поліції грошових коштів у сумі 400 гривень, які йому дав ОСОБА_36 та протоколом огляду місця події від 20.01.2023 року, під час якого ОСОБА_7 з правої кишені чорної куртки, в яку він був одягнутий, вийняв та добровільно видав грошові кошти у сумі 400 гривень, купюрами по 200 гривень.

Покази неповнолітньої ОСОБА_8 про те, що гроші їй давав ОСОБА_25 як повернення боргу її брату, а не ОСОБА_4 спростовуються показами свідка ОСОБА_7 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.01.2023 року.

Покази неповнолітньої ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_23 били як ОСОБА_4 так і ОСОБА_7 спростовуються показами потерпілого, який в судовому засіданні зазначив, що сварка виникла між ним та ОСОБА_4 , який і вдарив його, після чого він втратив свідомість, показами ОСОБА_7 , який в судовому засіданні зазначив, що він ОСОБА_23 не бив, та не суперечать поясненням самого ОСОБА_4 , який стверджував, що не бачив, щоб хтось, крім нього, бив

ОСОБА_60 за своєю конструкцією є злочином з матеріальним складом та вважається закінченим, коли майно вилучено і винний має реальну (навіть початкову) можливість розпорядитися ним (використати, винести, передати, викинути). При цьому для кваліфікації дій особи за ст. 186 КК розмір викраденого майна значення не має. Така правова позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду від 23.07.2024 року у справі №201/11135/20, тому розбіжності між протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.01.2023 року та показами ОСОБА_23 в судовому засіданні щодо суми відкрито викрадених у нього коштів не мають значення для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 186 КК України

При цьому суд погоджується із тим, що ОСОБА_4 умисно та відкрито викрав із кишень потерпілого саме 2900 гривень, що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 , який під час допиту в судовому засіданні зазначив, що у нього зникли гроші саме в такій сумі.

Також слід зазначити, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України із такою кваліфікуючою ознакою, як - повторність.

За нормами ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Аналізуючи норми ч.ч. 1, 3 ст. 32 КК України, суд приходить до наступного:

У різних кримінальних провадженнях стосовно однієї і тієї ж особи підставою для кваліфікації дій особи за ознакою повторно є не факт обвинувачення її у вчиненні злочину за першим епізодом (без постановлення обвинувального вироку), а саме факт постановлення стосовно неї обвинувального вироку у іншому кримінальному провадженні за епізодом, що дає підстави кваліфікувати її дії з урахуванням повторності.

Тобто, при розгляді різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні (ВС/ОП ККС у справі №591/4366/18).

За цим кримінальним провадженням, кваліфікуюча ознака «вчинення злочину повторно» була підтверджена під час судового розгляду, наданням прокурором вироку Рогатинського районного суду від 16.08.2024 року, яким ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке вчинив 11 січня 2019 року.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Разом з тим, ОСОБА_4 вчинив корисливий злочин проти власності, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Прокурор, в судових дебатах зазначив, та просив суд врахувати, що обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у стані алкогольного сп`яніння.

Перебування у стані алкогольного сп`яніння 20.01.2023 року ОСОБА_4 заперечує.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень ст. ст.84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків.

Про те що разом із ОСОБА_4 вживали алкогольні напої протягом дня 20.01.2023 року в обідній час та ввечері в квартирі ОСОБА_9 зазначили в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_7 . Крім того, як вбачається із показів потерпілого та неповнолітньої свідка ОСОБА_8 , вона із ОСОБА_4 ходити до магазину де купували горілку та продукти, яку випили в квартирі ОСОБА_9 .

Таким чином суд, на підставі показів потерпілого та свідків, визнає обтяжуючою вину обставиною - вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо посилання прокурора під час дебатів, як на обтяжуючу вину обвинуваченого обставину рецидив злочину, суд вважає необхідним зазначити про таке.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, зазначив, що обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено. Тобто цієї обставини не було зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Тому рецидив злочину суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України , бо це не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

Таким чином, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Злочин ОСОБА_4 вчинив до ухвалення вироків щодо нього - 22 січня 2024 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 4 ст. 187 КК України та ч. 1 ст. 296 КК України ст. 70 КК України, яким призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 16 серпня 2024 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 186 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України, яким призначено покарання - 5 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, остаточно визначивши покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, враховуючи, що клопотань про обрання, зміну, або скасування запобіжного заходу учасниками процесу не заявлено, та що на цей час ОСОБА_4 відбуває призначене йому за іншими вироками покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія № 41».

Цивільний позов по справі не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду 23.01.2023 року, суд вважає необхідним скасувати.

Витрати на залучення експерта для проведення експертизи складають 2642,92 гривень та підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2024 року більш суворим, призначеним цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім ) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна.

Відповідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 20.01.2023 року (за протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.01.2023 року) по 12 липня 2023 року (винесення ухвали від 12.07.2023 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 Галицьким районним судом за кримінальним провадженням № 1-кп/341/93/23 ЄУН 341/107/23) у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В строк остаточно призначеного покарання зарахувати покарання відбуте ОСОБА_4 за вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2024 року.

Початок відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 23.01.2023 року на три скляні стаканчики, кросівки білого кольору з вставками чорного та червоного кольорів (лівий та правий); грошові кошти у сумі 407 гривень, а саме: дві купюри номіналом по 200 гривень серійні номери: ЗЗ3072065; СК3917431 та 7 купюр номіналом по одній гривні з серійними номерами; УГ2927302; СА8606213; УЄ6241113; УЛ3840483; НЖ6879982; МЗ5586500; ТБ5872718; грошові кошти у сумі 400 гривень, а саме дві купюри номіналом по 200 гривень серійний № ВД3837860; ЦБ1478102; грошові кошти у сумі 400 грн., а саме: дві купюри номіналом по 200 гривень серійний номер УФ3874940 та С1848938, які належать ОСОБА_6 .. Мобільний телефон марки TEСNO POP 5 із сім-карткою оператора Київстар НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , які поміщено у спец пакети та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 3 (м. Галич).

Речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції №3 (м.Галич) а саме :

- кросівки білого кольору з вставками чорного та червоного кольорів (лівий та правий) повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон марки TEСNO POP 5 із сім-карткою оператора Київстар НОМЕР_1 повернути ОСОБА_7 ;

- грошові кошти в сумі 407 (чотириста сім) гривень, вилучені у ОСОБА_8 ; грошові кошти в сумі 400 (чотириста гривень) вилучені у ОСОБА_7 ; грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень вилучені у ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6

- три скляних стакани повернути власнику ОСОБА_9

-дактилокарту, заповнену на ім`я ОСОБА_4 залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПО НОМЕР_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 92 копійки на залучення експертів Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (висновок експерта №СЕ-19/109-23/1538-Д від 14.02.2023 року).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору, іншим учасникам судового провадження - за їх заявами.

СуддяОСОБА_61