Провадження № 1-в/638/28/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м.Харкова подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про направлення до місця відбування покарання, -

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харклва надійшло вказане подання, яке мотивоване тим, що 14.08.2025 до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 10.06.2025 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 2 років та 15 днів обмеження волі. Засудженому надіслано за місцем проживання виклик на 21.08.2025 року. 18.08.2025 року ОСОБА_6 з`явився до органу пробації, де останньому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання під підпис. Проте, 25.08.2025 року на адресу Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшло повідомлення з ДУ «Хролівський виправний центр №140», відповідно до якого ОСОБА_6 не прибув до установи у визначений термін. На підставі викладеного, органом пробації засудженому надіслано за місцем проживання виклики на 03.09.2025 року та на 09.09.2025 року, однак засуджений їх проігнорував.

Посилаючись на ч. 4 ст. 57 КВК України, представник органу пробації просив затримати та направити засудженого ОСОБА_6 до місця відбування покарання, оскільки останній знав, що йому потрібно прибути до виправного центру, але самостійно не виїхав до місця відбування покарання.

У судовому засіданні представник органу пробації надав відомості про те, що ОСОБА_6 є безвісно відсутнім. Подання підтримала та просила про його задоволення.

Прокурор у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні подання, оскільки засуджений є безвісно відсутнім.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в частині подання пробації, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Харкова від від 10.06.2025 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 2 років та 15 днів обмеження волі. Вказаний вирок суду набрав законної сили 05 серпня 2025 року.

18.08.2025 року засудженого ОСОБА_6 було ознайомлено під підпис роз`яснено порядок та умови відбування покарання а також наслідки ухилення від його відбування.

Також до матеріалів надано інформацію про те, що ОСОБА_6 значиться безвісно відсутнім, про що внесено відомості до ЄРДР за с. 115 КК України.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Частиною 4 ст. 57 КВК України передбачено, що у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені. Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису. Ухиленням засудженого від отримання припису є його умисні дії, що унеможливлюють вручення припису персоналом уповноваженого органу з питань пробації та підтверджуються документально.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 КВК України у разі неприбуття засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання та в разі, якщо його місцезнаходження невідоме, уповноважений орган з питань пробації надсилає органам Національної поліції подання про оголошення його в розшук та подання до суду для вирішення питання направлення засудженого до місця відбування покарання в порядку, установленому для засуджених до позбавлення волі. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Згідно з матеріалами справи засуджений ОСОБА_6 отримав припис та зобов`язувався з`явитися до місця відбування покарання, однак у встановлений час до установи не прибув. Водночас засуджений після цього набув статусу безвісно відсутнього, про що внесено відомості до ЄРДР за с. 115 КК України та підтверджується відповідними доказами.

Таким чином, неприбуття засудженого ОСОБА_6 своєчасно до виправного центру для відбування покарання у виді обмеження волі зумовлене об`єктивними причинами та залежать від волі самого засудженого, а тому підстави для його затримання та направлення на реальне відбування покарання відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 57 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про направлення до місця відбування покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Харкова. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: