Номер провадження: 11-кп/813/494/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського райсуду м. Одеси від 23.01.2024 в к/п №0001339 від 27.08.2020 та №0002838 від 26.08.2020 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.01.2013 Малиновським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, звільнений 03.07.2014 у зв`язку із відбуванням покарання;

- 15.12.2017 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 22.10.2019 у зв`язку із відбуванням покарання;

- 04.11.2021 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.09.2019 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 08.09.2020 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 1 ст. 125, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 10 днів;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років, з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч. 2 ст. 189 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, із конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2021, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, із конфіскацією всього особистого майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з 26.08.2020.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у період часу з 14.02.2020 по 29.05.2020 та з 26.08.2020 по день вступу вироку в законну силу.

Застосований стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 08.09.2020, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з 17.09.2020.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у період часу з 17.09.2020 по день вступу вироку в законну силу.

Застосований стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання стосовно долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими у вчиненні інкримінованих йому злочинів за наступних обставин.

25.08.2020 ОСОБА_7 , перебуваючи в нічний час біля будинку №11 по вул. Кінна в м. Одесі, побачив ОСОБА_11 , на плечах якого знаходилась сумка, та в цей час у нього виник злочинний намір, спрямований на скоєння нападу, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чоловічою сумкою ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 25.08.2020 приблизно о 02 год. ОСОБА_7 підбіг ззаду до ОСОБА_11 , який знаходився в арці буд. №11 по вул. Кінна в м. Одесі, з метою подолання опору потерпілого умисно наніс невстановленим предметом удар в область голови ОСОБА_11 , від якого останній впав на землю та втратив свідомість, заподіявши тим самим ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження та подолавши його волю до опору, після чого відкрито, з корисливих мотивів, заволодів майном ОСОБА_11 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung», моделі «S9», в корпусі синього кольору, вартістю 14 000 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Lifecell» з абонентським номером: НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє; смарт-годинником марки «Samsung», моделі «Gear S3 Frontier», в корпусі чорного кольору, вартістю 7 300 грн.; срібним ланцюжком якірного плетіння, вартістю 2 500 грн.; срібним браслетом на руку якірного плетіння, вартістю 2 500 грн.; срібним кулоном, вартістю 1 500 грн., а також чоловічою сумкою, чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якій знаходився паспорт громадянина України, виданий ОСОБА_11 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «Mazda», моделі «3», д.н.з. НОМЕР_2 , видане ОСОБА_11 , ключі до вказаного автомобіля, посвідчення водія, видане ОСОБА_11 , ключі від квартири, платіжні банківські картки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, та грошові кошти в розмірі 300 грн., а загалом заволодів майном, яке належить ОСОБА_11 , загальною вартістю 28 100 грн.

Заволодівши шляхом нападу майном потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_7 з місця вчинення ним кримінального правопорушення втік, чужим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому майнову шкоду у вказаному вище розмірі.

Окрім того, 26.08.2020 приблизно о 03:45 год. ОСОБА_7 разом з двома невстановленими особами, знаходячись по вул. Віце-Адмірала Жукова в м. Одесі, неподалік будинку №4, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_12 , який знаходився у автомобілі «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 . В цей час у ОСОБА_7 та двох невстановлених осіб виник злочинний намір на заволодіння чужим майном. Предметом свого спільного злочинного посягання вони визначили цінне майно, яке знаходилось у ОСОБА_12 .

Приступивши до реалізації спільного злочинного наміру, ОСОБА_7 першим наблизився до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_12 , відчинив водійські двері та наніс декілька ударів рукою в обличчя ОСОБА_12 .

Діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, невстановлені слідством особи стояли по обидві сторони авто, не даючи можливості потерпілому вийти з машини.

Далі ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння, а невстановлені особи сіли на заднє сидіння автомобіля.

Знаходячись в автомобілі, ОСОБА_7 наніс ще декілька ударів потерпілому, після чого забрав з панелі мобільний телефон «ZTE А7», в корпусі чорного кольору, вартістю 2000 грн., в силіконовому чохлі, вартістю 150 грн., в середині якого знаходилась картка мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 . Далі ОСОБА_7 вийняв ключі з замку запалювання та, продовжуючи наносити удари потерпілому, дістав з кишені його штанів гаманець коричневого кольору, вартістю 200 грн., в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Dacia Logan».

В подальшому, ОСОБА_7 та невстановлені особи, виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця та не бажаючи бути викритими, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, тобто застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 2850 грн., розпорядившись вказаним чужим майном на власний розсуд.

Окрім того, 26.08.2020 у ранковий час, ОСОБА_7 вступив у злочину змову з ОСОБА_8 , направлену на вимагання передачі від ОСОБА_12 грошових коштів.

Діючи з цією метою, приблизно о 09:30 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали за адресою: АДРЕСА_6, де залишився автомобіль «Dacia Logan», 2008 року випуску, в кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ від якого знаходились у ОСОБА_7 , які він напередодні разом з двома невстановленими особами відкрито викрав у ОСОБА_12 .

Підійшовши до припаркованого автомобіля, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побачили, що в цей час поруч з авто знаходився потерпілий ОСОБА_12 , підійшовши до останнього, ОСОБА_8 пред`явив вимогу потерпілому передати їм грошові кошти за можливість повернення викраденого раніше у нього майна.

Після цього, не бажаючи бути викритими та усунути можливість бути впізнаними очевидцями вчинення злочину, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 наказали потерпілому сісти до його авто.

Почувши від потерпілого, що у нього з собою немає вказаної суми коштів, з метою вчинення морального тиску на потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , маючи значну перевагу фізичної статури, почали погрожувати потерпілому застосуванням фізичного насильства та заподіянням тілесних ушкоджень, які потерпілий сприймав як реальну загрозу для свого здоров`я, почали активно вимагати у потерпілого передачі грошових коштів в сумі 5 000 грн. та наказали шукати змогу дістати вказану суму.

З цією метою потерпілий дістав мобільний телефон «Honor» А7, в корпусі чорного кольору, та почав телефонувати знайомій для отримання коштів в борг.

Домовившись про передачу грошей, потерпілий ОСОБА_12 повідомив, що грошові кошти можливо буде отримати неподалік станції швидкої допомоги в районі так званої Чумки в м. Одесі.

Маючи на меті доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вирішили до місця передачі грошових коштів попрямувати на таксі.

ОСОБА_8 сів на переднє сидіння, а ОСОБА_7 разом з потерпілим на заднє, де продемонстрували останньому його викрадені речі, а саме ключі від авто та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Dacia Logan», 2008 р.в., в кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . Згодом ОСОБА_7 передав потерпілому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Приїхавши на обумовлене місце, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дістали з кишені предмети, зовні схожі на розкладні ножі та стали демонструвати їх з метою подолати волю потерпілого, чинити опір та впевнивши його про серйозність своїх намірів.

Прочекавши певний час, ОСОБА_7 без будь-яких законних вимог, без вжиття активних дій до безпосереднього заволодіння майном, прагнучи заволодіти грошовими коштами, виклав у рішучій формі потерпілому повторно вимогу.

Не дочекавшись передачі грошових коштів, ОСОБА_7 повідомив потерпілому, щоб той повернув назад свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та мобільний телефон «Honor» 7А, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_6 , вартістю 990 грн.

Потерпілий, сприймаючи дії обвинувачених як загрозу для свого життя та здоров`я, передав ОСОБА_7 вказані речі. Далі ОСОБА_7 віддав ключі та свідоцтво пре реєстрацію транспортного засобу від авто потерпілого ОСОБА_8 та наказав залишатись та чекати на грошові кошти, а сам на таксі з місця вчинення злочину поїхав.

Далі потерпілий ОСОБА_12 та ОСОБА_8 поїхали до залишеного авто на вул. Віце-Адмірала Жукова, 4. Приїхавши на місце потерпілий, остерігаючись за своє здоров`я, повідомив неправдиву інформацію ОСОБА_8 та втік від останнього.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пред`явили вимоги, поєднані із погрозами застосування фізичного насилля відносно потерпілого на передачу їм грошових коштів у сумі 5 000 грн. та заволоділи мобільним телефоном потерпілого, спричинивши майнову шкоду у розмір 990 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваним вироком суду, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість з огляду на наступні обставини:

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що показання потерпілого ОСОБА_11 є недопустимим доказом в зазначеному кримінальному провадженні, оскільки в судовому засіданні не було можливості їх перевірити та безпосередньо з`ясувати певні обставини, що мають значення для справи, у зв`язку зі смертю потерпілого, натомість, оголошення показань потерпілого, наданих ним під час досудового розслідування, та врахування їх в якості доказу винуватості особи є нічим іншим як порушенням принципу безпосередності дослідження доказів;

- показання потерпілого ОСОБА_11 , надані ним на досудовому розслідуванні, вказують на можливість вчинення кримінальних правопорушень стосовно нього зовсім іншими особами, оскільки він не бачив, хто саме здійснив на нього напад та не було встановлено, скільки часу він перебував у безпорадному стані, натомість, наразі усунути всі суперечності в показаннях потерпілого неможливо, внаслідок чого неможливо врахувати його показання при встановлені винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину;

- судом не було враховано того, що не можна вважати належним доказом винуватості ОСОБА_7 протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2020, оскільки він не містить відомостей, які б вказували на вчинення саме обвинуваченим протиправних дій стосовно потерпілого ОСОБА_11 ;

- протокол огляду місця події від 26.08.2020 немає доказового значення в кримінальному провадженні, оскільки в ньому не зафіксовані відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та не виявлено жодних предметів, які б могли мати значення для кримінального провадження, в тому числі знарядь вчинення злочину;

- протокол огляду від 07.10.2020 та сам відеозапис не є належним доказом винуватості ОСОБА_7 з огляду на те, що на ньому не зафіксовано жодних відомостей, які б підтверджували факт нападу на потерпілого з метою заволодіння майном останнього, заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень та саме заволодіння майном потерпілого; виникає сумнів стосовно достовірності інформації про час та дату зафіксованих подій, оскільки час подій не співпадає з часом, встановленим слідством; з урахуванням того, що зафіксовані події відбувались в темну пору доби та при недостатньому освітленні, пристроєм з невисокою роздільною здатністю, неможливо встановити, що одним із чоловіків, зафіксованих на відеозаписі, був саме ОСОБА_7 ;

- досліджений в судовому засіданні суду висновок експерта №2248 від 10.09.2020 встановлює лише тяжкість тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_11 та не є доказом того, що досліджувані тілесні ушкодження заподіяні ОСОБА_7 ;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що слідча дія - пред`явлення особи для впізнання від 16.10.2020 за участю потерпілого ОСОБА_11 була проведена з порушенням процедури, встановленої КПК України, внаслідок чого є недопустимим доказом в зазначеному кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що під час допиту потерпілий не повідомляв, за якими саме рисами та особливостями він зможе впізнати нападників, а, враховуючи умови поганого освітлення, нічного часу доби на момент події, раптовості нападу, стану потерпілого, який втрачав свідомість, виникають сумніви стосовно його здатності розгледіти риси та особливості нападників;

- суд не врахував того, що відомості, зафіксовані у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2020 та протоколі огляду місця події від 26.08.2020 не мають жодного інформативного значення, оскільки в них відсутня будь-яка інформація, яка б прямо чи опосередковано вказувала б на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень стосовно потерпілого ОСОБА_12 ; під час проведення огляду місця події не було виявлено слідів, які б були ідентифіковані як такі, що належать обвинуваченому;

- досудове розслідування стосовно ОСОБА_7 здійснювалось необ`єктивно та упереджено оскільки події, зафіксовані на відеозаписі з камер відео-спостереження, відбувались в нічний час доби та фіксування здійснювалось при обмеженому освітленні, проте встановлено лише, що одним із нападників був ОСОБА_7 , при цьому, ідентифікуючих особливостей інших учасників так званого нападу виявити не вдалось, не зважаючи на що сторона обвинувачення та суд без сумніву встановили, що, перебуваючи в автомобілі, ОСОБА_7 наносив удари потерпілому;

- сторона захисту заперечує, що на відеозаписах, на яких зафіксовані події у протоколі огляду від 15.09.2020, зафіксовані відомості, що мають доказове значення протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , натомість, на відеозаписі немає жодних проявів неприязних стосунків, агресії, протиправних діянь, які б вказували, що обвинувачений тим чи іншим способом чинить тиск на потерпілого ОСОБА_12 , спонукає його до якихось дій на свою користь чи щось вимагає, всі чоловіки, як обвинувачені, так і потерпілий, поводять себе як знайомі, що вказує на те, що мали місце події, про які зазначав обвинувачений у своїх показаннях;

- протоколи пред`явлення особи для впізнання від 15.09.2020 за участю свідка ОСОБА_13 не мають ніякої інформаційної та доказової цінності, оскільки не підтверджують, що мали місце протиправні діяння з посяганням на власність чи життя та здоров`я потерпілого, свідок не надав інформації, що безпосередньо спостерігав за вчинками чи поведінкою обвинувачених, спрямованою на вимагання речей, цінностей, предметів у потерпілого;

- добровільно надані обвинуваченим ОСОБА_8 предмети, зокрема, ключі від замка запалу, брелок з сигналізацією фірми «Davinci» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_3 , зареєстрованого за ОСОБА_12 , не були здобуті шляхом вчинення кримінальних протиправних діянь, що інкримінують обвинуваченим;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що зі всіх встановлених обставин та зібраних у справі доказів вбачається, що в обидвох випадках мав місце саме грабіж, а не розбій, зокрема, у випадку протиправного вилучення майна у ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_7 не нападав на потерпілого, не заподіював йому тяжких тілесних ушкоджень, а лише скористався безпорадним станом потерпілого після того, як невідомі його побили, в той час як у потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до висновку експерта №2142 від 28.08.2020, були виявлені легкі тілесні ушкодження, що, відповідно, виключає кваліфікацію дій ОСОБА_7 як розбою з огляду на відсутність в даному випадку його обов`язкової ознаки - застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 та діяння, кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 та ч. 4 ст. 187 КК України перекваліфікувати на ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирок суду 1-ої інстанції в частині засудження обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України в апеляційному порядку не оскаржується.

Потерпілий ОСОБА_12 в судове засідання апеляційного суду не з`являвся, при цьому, судом апеляційної інстанції було вжито всіх передбачених процесуальним законом заходів для його належного та своєчасного сповіщення про апеляційний розгляд провадження, зокрема, потерпілий викликався в судове засідання судовими повістками за допомогою засобів поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за наявною в матеріалах кримінального провадження адресою місця проживання, проте судові повістки повертались неврученими у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною судом адресою (т. 3, а.с. 215-217, 233-234, 244-246; т. 4, а.с. 52-53), а також викликався шляхом надіслання СМС-сповіщення на наявний в матеріалах кримінального провадження номер мобільного телефона потерпілого, проте у зв`язку із недоступністю абонента судові повістки не доставлялись (т. 3, а.с. 185, 232).

З урахуванням викладених обставин, враховуючи неявку потерпілого ОСОБА_12 в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає з наступних підстав.

Частина 2 ст. 9 КПК України передбачає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та пояснив, що із потерпілим ОСОБА_11 у нього виник конфлікт, під час якого він завдав удару останньому, утім його майном не заволодівав, а стосовно потерпілого ОСОБА_12 він також не вчиняв будь-яких протиправних дій, останній був боржником, тому між ними відбулося з`ясування стосунків, що не супроводжувалося протиправними діями.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні також не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та зазначив, що під час прогулянки разом із ОСОБА_7 він випадково зустрівся з потерпілим, будь-яких протиправних дій стосовно останнього не вчиняв та лише спілкувався із ним.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, суд 1-ої інстанції послався у вироку на досліджені ним відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України зібрані по справі докази, які є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам зазначеного кримінального провадження, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та кваліфікував його дії за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи те, що зазначені висновки суду 1-ої інстанції в частині доведення винуватості та засудження обвинуваченого ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України в апеляційному порядку не оскаржуються, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України, суд 1-ої інстанції, не зважаючи на невизнання останнім своєї вини, послався у вироку на досліджені ним зібрані по справі докази, а саме на:

- показання потерпілого ОСОБА_12 про те, що обвинувачених він раніше не знав, працював таксистом; 26.08.2020 о 03:30 год. отримав замовлення привезти особу жіночої статі на вул. Віце-адмірала Жукова в м. Одесі, коли він під`їхав за вказаною адресою, то на місці перебували три особи чоловічої статі; він вийшов з автомобіля покурити, до нього підійшов ОСОБА_7 та запитав, кого він привіз, після чого завдав йому ударів, зламавши ніс; ОСОБА_7 забрав з його автомобіля мобільний телефон та грошові кошти в сумі 500 грн.; далі вказані особи пішли; в подальшому до нього підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та запропонували йому повернути документи за 5 000 грн., на місце події прибули працівники патрульної поліції та швидка медична допомога; він поїхав у відділ поліції приблизно о 09 год., де написав заяву про скоєння злочину; у зв`язку з тим, що у нього не було грошей, він зателефонував знайомій; додатково потерпілий зазначив, що під час вимагання у нього грошових коштів у розмірі 5 000 грн. ОСОБА_8 погрожував йому застосуванням ножа;

- оголошені в судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_11 , надані ним на стадії досудового розслідування кримінального провадження (потерпілий не був безпосередньо допитаний судом 1-ої інстанції у зв`язку із його смертю), відповідно до яких 25.08.2020 в період часу з 02 год. по 03 год. він йшов додому по АДРЕСА_3 ; коли він заходив в арку двору буд. АДРЕСА_3 , то відчув удар тупим предметом в область голови, від якого впав на землю та втратив свідомість; через декілька хвилин він прийшов до тями та помітив відсутність його сумки, в якій знаходилися ключі від квартири, паспорт громадянина України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Mazda», моделі «3», д.н.з. НОМЕР_2 , посвідчення водія, банківська картка «Монобанк», банківська картка «Південний», грошові кошти в розмірі 400 грн., ключі до вказаного автомобіля; після цього він вийшов з арки двору, дістав мобільний телефон «Samsung Galaxy S9» та почав телефонувати щоб розповісти про подію; в цей момент до нього підійшли декілька осіб та завдали йому удари по голові, внаслідок чого він втратив свідомість; отямившись, він помітив відсутність мобільного телефону «Samsung Galaxy S9», срібного ланцюжка якірного плетіння, срібного кулона, срібного браслету на руку якірного плетіння, смарт-годинників торгової марки «Samsung», моделі «Gear S3 Frontier», в корпусі чорного кольору; додатково потерпілий зазначив, що в подальшому з банківської картки «Південний» були списані грошові кошти за сплату товарів;

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2020, відповідно до якого ОСОБА_11 просив прийняти заходи правового характеру до невстановлених осіб, які 25.08.2020 в період часу з 02 год. до 03 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3, в арці дому, відкрито заволоділи мобільним телефоном торгової марки «Samsung», моделі «S9», в корпусі синього кольору, смарт-годинником торгової марки «Samsung», моделі «Gear S3 Frontier», в корпусі чорного кольору, срібним ланцюжком якірного плетіння, срібним браслетом на руку якірного плетіння, срібним кулоном, чоловічою сумкою, чорного кольору, паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «Mazda», моделі «3», д.н.з. НОМЕР_2 , виданим ОСОБА_11 , ключами до вказаного автомобіля, посвідченням водія, виданим ОСОБА_11 , ключами від квартири, платіжними банківськими картками, грошовими коштами в розмірі 400 грн.;

- протокол огляду місця події від 26.08.2020, згідно із яким слідчим було оглянуто прилеглу територію поряд з буд. АДРЕСА_3;

- протокол огляду від 07.10.2020, згідно із яким предметом огляду є цифровий носій інформації - компакт-диск з маркувальним написом «Axent DVD-R 4,7 GB» сірого кольору, який містить відео-файли в кількості 1 шт. з камер відеоспостереження; під час перегляду відеозапису встановлено, що 25.08.2020 о 00:16 год. потерпілий ОСОБА_11 проходить повз арки за адресою: АДРЕСА_3, маючи при собі сумку темного кольору через плече; о 00:17 год. ОСОБА_7 разом з невстановленою особою проходить повз арку за вищевказаною адресою та, побачивши потерпілого, починає за ним бігти, при цьому передавши невстановленій особі предмет в руки, та тримаючи інший предмет в лівій руці;

- висновок експерта №2248 від 10.09.2020, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження: лінійний перелом лобної кістки зліва, переломи передньої та латеральної (зовнішньої) стінок лівої верхньощелепної пазухи, латеральної стінки правої верхньощелепної пазухи, основи виросткового відростку нижньої щелепи справа, черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку, синець повік лівого ока, крововилив в сполучно-тканинну оболонку лівого ока, синець лівого стегна; вказані ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися; враховуючи дані медичної документації та морфологічні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися; ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 25.08.2020; черепно-мозкова травма, в єдиний комплекс якої входять лінійний перелом лобної кістки зліва, переломи передньої та латеральної (зовнішньої) стінок лівої верхньощелепної пазухи, основи виросткового відростку нижньої щелепи справа, власне забій головного мозку, синець повік лівого ока, крововилив в сполучно-тканинну оболонку лівого ока, згідно з п. 2.1.3 «б» Правил Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; синець лівого стегна має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів та за цим критерієм, згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.10.2020, згідно із яким ОСОБА_11 впізнав особу під №3, яка 25.08.2020 за адресою: АДРЕСА_3 спричинила йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа його майном; особою під №3 є ОСОБА_7 ;

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2020, відповідно до якого ОСОБА_12 просив прийняти заходи правового характеру до невстановлених осіб, які 26.08.2020 приблизно о 04 год., знаходячись за адресою: м. Одеса, пров. Віце-Адмірала Жукова, буд. 4, відкрито, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрали мобільний телефон «ZTE А7», в корпусі чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Dacia Logan», водійське посвідчення на його ім`я, гаманець, грошові кошти в сумі 500 грн. та ключі від автомобіля;

- протокол огляду від 26.08.2020, згідно із яким слідчим було оглянуто ділянку місцевості, розташовану за адресою: м. Одеса, пров. Віце-Адмірала Жукова, буд. 4, де було виявлено автомобіль «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_3 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.08.2020, відповідно до якого ОСОБА_12 впізнав особу під №2, яка 26.08.2020 наносила йому удари та відкрито заволоділа його майном; особою під №2 є ОСОБА_7 ;

- протокол огляду від 27.08.2020, згідно із яким предметом огляду були вилучені в ході затримання ОСОБА_7 наступні речі: мобільний телефон «Sasmsung A10s», IMEI: НОМЕР_8 , мобільний телефон «Ergo», IMEI: НОМЕР_9 , дві специфікації (прийняття закладу) ПТ «Клімчуки і Компанія «Ломбард Капітал», вул. Преображенська, 21, НОМЕР_17 від 26.08.2020 про заклад мобільного телефону «ZTE Blade А7», IMEI: НОМЕР_10 та № НОМЕР_11 від 26.08.2020 про заклад мобільного телефону «Honor» 7А, ІМЕІ НОМЕР_6 , ключі від авто «Mazda», дві банківській картки «ПриватБанк» № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , дві банківські картки «Монобанку» № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , картка банку «Південний» на ім`я ОСОБА_14 № НОМЕР_16 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mazda 3», сірого кольору 2006 р.в. на ім`я ОСОБА_11 ;

- протокол огляду від 27.08.2020, відповідно до якого предметом огляду є цифрові носії інформації - два DVD-R диски; в ході огляду першого відеозапису встановлено, що 26.08.2020 о 03:42 год. в кадрі з`являються 3 особи чоловічої статі, один із них одягнений в шорти, футболку світлого кольору, сонцезахисні окуляри, спортивної статури, голова без волосяного покриття, встановлено, що ним є ОСОБА_7 ; інша особа одягнена в футболку білого кольору, шорти чорного кольору, панаму чорну з білою полосою, худорлявий (невстановлена особа №1); третя особа одягнута в кофту чорного кольору, чорні шорти, волосся середньої довжини темне, худорлявої статури (невстановлена особа №2); о 03:42 год. по вулиці їде автомобіль темного кольору, ззовні схожий на «Dacia Logan»; вказані особи рухаються за авто; в ході огляду другого відеозапису вбачається наступне: захоплення об`єктиву іншої відеокамери, розташованої у тому ж місці, є більшим, утім має невідповідності у часі, відеозапис датований 26.08.2020 о 03:30 год., на відео зафіксовано, як до будівлі під`їжджає автомобіль «Dacia Logan», з пасажирських задніх дверей виходить дівчина та прямує до парадної будівлі; о 03:31 год. ОСОБА_7 підходить до авто зі сторони водійських дверей, відчиняє їх та завдає декілька ударів водію; невстановлена особа №2 підходить та перебуває біля водійських дверей та ОСОБА_7 ; невстановлена особа №2 підходить зі сторони пасажирських дверей; о 03:32 год. невстановлена особа відчиняє пасажирські двері авто та нахиляється до потерпілого, о 03:34 год. ОСОБА_7 обходить авто та сідає на пасажирське сидіння, невстановлені особи сідають на заднє сидіння; далі камерою спостереження зафіксовано, як ОСОБА_7 наносить удари руками потерпілому та нахиляється; о 03:37 год. ОСОБА_7 виходить з автомобіля, але знову нахиляється в салон автомобіля; ОСОБА_7 та дві невстановлені особи стоять певний час біля автомобіля та потім йдуть в напрямку вул. Дерибасівська;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.09.2020, згідно із яким ОСОБА_12 впізнав особу під №2, яка 26.08.2020 в ранковий час разом з іншими особами вимагали у нього грошові кошти за повернення документів та ключів від автомобіля; особою під №2 є ОСОБА_8 ;

- протокол огляду від 15.09.2020, відповідно до якого предметом огляду є цифрові носії інформації - два DVD-R диски; в ході огляду першого відеозапису вбачається наступне: 26.08.2020 о 09:14 год. в кадрі з`являються дві особи чоловічої статі, один із них одягнений в чорні штани, чорну майку, сонцезахисні окуляри, спортивної статури, встановлено що ним є ОСОБА_7 ; інша особа одягнена в чорну кофту, чорні шорти, капюшон на голові, спортивної статури, встановлено що ним є ОСОБА_8 ; вони проходять повз припаркованого автомобіля, який належить потерпілому ОСОБА_12 , в цей час спрацьовують сигнальні фари та далі вказані особи прямують в сторону вул. Грецької; о 09:22 год. до автомобіля «Dacia Logan» підходить потерпілий ОСОБА_12 та ОСОБА_8 ; потерпілий відчиняє передні пасажирські двері, а ОСОБА_8 відчиняє водійські двері та сідає за кермо; потерпілий нахиляється до салону автомобіля, а згодом сідає на сидіння; о 09:25 год. до автомобіля підходить ОСОБА_7 та сідає на заднє сидіння; о 09:34 год. ОСОБА_7 покидає автомобіль та розмовляє по мобільному телефону; о 09:38 год. потерпілий ОСОБА_12 та ОСОБА_8 покидають автомобіль та рухаються в напрямку вул. Грецької, куди попрямував і ОСОБА_7 ; в ході огляду другого відеозапису вбачається наступне: інша відеокамера з того ж місця охоплює більшу частину дороги та має невідповідності у часі, відео датоване 26.08.2020, о 09 год. на відео зафіксовано, як біля будівлі стоїть потерпілий ОСОБА_12 , який згодом рухається вниз по вулиці, де знаходиться його автомобіль; о 09:27 год. видно як ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_12 рухаються від автомобіля в сторону вул. Грецької;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.09.2020, згідно із яким свідок ОСОБА_13 впізнав особу під №2, яка сиділа на задньому сидінні поряд із потерпілим та демонструвала йому документи та ключі; особою під №2 є ОСОБА_7 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 15.09.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав особу під №3, який перший підійшов та домовився за поїздку та сів на переднє пасажирське сидіння та в подальшому залишився з потерпілим, чекаючи грошові кошти; особою під №3 є ОСОБА_8 ;

- протокол огляду від 16.09.2020, згідно з яким предметом огляду були добровільно видані ОСОБА_8 наступні речі: ключі від замка запалу, брелок з сигналізацією фірми «Davinci» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_7 ) «Dacia Logan», в кузові синього кольору, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_16 ;

- висновок експерта №2142 від 28.08.2020, відповідно до якого у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа; вказані ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразилися, яким могла бути рука (рука стиснута в кулак, область ліктьового суглобу); ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 26.08.2020; описані ушкодження не були небезпечними для життя, а викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів, і за цим критерієм, згідно з п.п. 2.3.3 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- оглянуті в судовому засіданні речовими доказами, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mazda 3», сірого кольору 2006 р.в. на ім`я ОСОБА_11 ; мобільний телефон «Sasmsung A10s», IMEI: НОМЕР_8 ; мобільний телефон «Ergo», IMEI: НОМЕР_9 ; дві специфікації (прийняття закладу) ПТ «Клімчуки і Компанія «Ломбард Капітал», вул. Преображенська, буд. 21, НОМЕР_17 від 26.08.2020 про заклад мобільного телефону «ZTE Blade А7», IMEI: НОМЕР_10 та № НОМЕР_11 від 26.08.2020 про заклад мобільного телефону «Honor» 7А, ІМЕІ НОМЕР_6 ; ключі від авто «Mazda»; дві банківській картки «ПриватБанк» № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 ; дві банківські картки «Монобанку» № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 ; картка банку «Південний» на ім`я ОСОБА_14 № НОМЕР_16 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; цифровий носій інформації - компакт-диск з записом з камери відеоспостереження, розташованої на будинку АДРЕСА_5 ; ключі з сигналізацією «Davinci» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 «Dacia Logan» в кузові синього кольору, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 .

Вищенаведені докази, на переконання апеляційного суду, узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам зазначеного кримінального провадження об`єктивно встановлених судом 1-ої інстанції.

Надавши об`єктивну правову оцінку дослідженим доказам, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильно кваліфікував його дії за:

1) за епізодом вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_11 : за ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

2) за епізодом вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_12 :

- за ч. 2 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій та за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 2 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Логічний аналіз ч. 1 ст. 94 КПК України дає підстави дійти висновку про те, що оцінка доказів судом здійснюється за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, при цьому, сукупність зібраних доказів оцінюється з точки зору достатності та взаємозв`язку, необхідних для прийняття відповідного процесуального, в даному випадку, судового рішення.

Внутрішнє переконання - це такий стан свідомості суб`єкта оцінки, коли він вважає, що зібрані й перевірені у справі докази є достатніми для вирішення питання щодо наявності чи відсутності обставин, які входять до предмета доказування, або інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і впевнений у правильності свого висновку та готовий до практичних дій у відповідності з отриманими знаннями. Закон вимагає, щоб внутрішнє переконання було обґрунтованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

У справі «Кобець проти України» ЄСПЛ повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Система зібраних в кримінальному провадженні доказів повинна давати можливість зробити однозначний висновок як за кожним елементом предмета доказування, так і у справі загалом та усунути будь-які сумніви. Всі сумніви у справі підлягають об`єктивному вивченню, а якщо вичерпано можливості їх усунути, повинні тлумачитися та розв`язуватися на користь обвинуваченого.

В цьому контексті колегія суддів керується правовою позицією, викладеною в постанові колегії суддів Першої судової палати ККС у складі ВС від 04.07.2018 у справі №688/788/15-к (провадження №51-597км17), відповідно до якої поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Колегія суддів зауважує на тому, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України була встановлена судом 1-ої інстанції на підставі відповідного дослідження та оцінки сукупності зібраних стороною обвинувачення в даному кримінальному провадженні доказів, які у своєму взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості останнього відповідно до критерію «поза розумним сумнівом».

Аналізуючи доводи сторони захисту стосовно того, що показання потерпілого ОСОБА_11 є недопустимим доказом в зазначеному кримінальному провадженні з огляду на те, що не отримані судом безпосередньо у зв`язку зі смертю потерпілого, суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними, відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

В свою чергу, ст. 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Однією із основних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей та документів, зміст якої розкрито в ст. 23 КПК України, відповідно до положень якої суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом, встановленим ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому у цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 97 КПК України визначено, що суд має право визнати неможливим допит особи, зокрема, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.

В даному контексті колегія суддів зауважує на тій обставині, що на час судового розгляду к/п №0001339 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України потерпілий ОСОБА_11 помер, внаслідок чого його показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, суд 1-ої інстанції в оскаржуваному вироку послався на дані протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 на стадії досудового розслідування кримінального провадження, а також безпосередньо дослідив інші докази на підтвердження викладених в обвинувальному акті обставин та поклав їх в основу обвинувального вироку.

Надаючи оцінку твердженням захисника з приводу порушення в даному випадку судом 1-ої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, колегія суддів наголошує на тому, що у постанові ККС ВС від 10.09.2020 у справі №766/19891/17 (провадження №51-1797км20) зроблено висновок про те, що неможливість для суду безпосередньо сприймати показання потерпілого через його смерть не спричиняє порушення принципу безпосередності дослідження доказів.

Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про недопустимість в якості доказу показань потерпілого ОСОБА_11 , наданих ним під час досудового розслідування кримінального провадження та врахованих судом під час постановлення оскаржуваного обвинувального вироку, з огляду на об`єктивну неможливість проведення його безпосереднього допиту в судовому засіданні суду 1-ої інстанції у зв`язку із його смертю, на підставі чого, на переконання колегії суддів, в даному випадку судом не було допущено порушення засади безпосередності дослідження доказів, яка б слугувала підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

При цьому, погоджуючись із висновком суду 1-ої інстанції, колегія суддів наголошує на тому, що показання потерпілого ОСОБА_11 є логічними та послідовними, наданими останнім після його попередження про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивих показань, внаслідок чого апеляційний суд не знаходить підстав для сумніву у достовірності та правдивості таких показань потерпілого ОСОБА_11 .

Окрім того, такі показання потерпілого ОСОБА_11 узгоджуються із іншими дослідженими судом 1-ої інстанції доказами, зокрема із відомостями, зафіксованими в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 16.10.2020, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 за зовнішнім виглядом, а саме зростом, статурою, формою та особливостями обличчя, очей та брів, впізнав в обвинуваченому ОСОБА_7 особу, яка 25.08.2020 спричинила йому тілесні ушкодження та заволоділа його майном.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання захисника ОСОБА_9 на те, що вищезазначений протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.10.2020 в даному кримінальному провадженні є недопустимим доказом з огляду на наступні обставини.

Так, в якості підстави для ствердження про те, що вищевказаний доказ є недопустимим, захисник зауважує на проведенні зазначеної слідчої дії з порушенням процедури, встановленої кримінальним процесуальним законом.

Порядок проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання - врегульовано вимогами ст. 228 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 228 КПК України, в редакції від 11.09.2020, чинної на момент проведення вказаної слідчої дії, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються.

Особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.

На підставі аналізу змісту наявного в матеріалах кримінального провадження протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.10.2020 разом із додатком у вигляді фото-таблиці вбачається, що слідчий під час проведення вказаної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_11 дотримався вимог вищевикладеної ст. 228 КПК України, зокрема, перед проведення слідчої дії з`ясував у потерпілого, чи може він впізнати особу, яка 25.08.2020 здійснила на нього розбійний напад, та за якими саме ознаками, на що ОСОБА_11 зазначив, що може впізнати таку особу за статурою, формою обличчя, тим фактом, що така особа була без волосяного покрову (лисою), після чого потерпілому ОСОБА_11 було пред`явлено особу, ку він впізнавав, разом із трьома іншими особами, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Після впізнання особи, якою виявився обвинувачений ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_11 пояснив, за якими саме ознаками він впізнав цю особу.

За результатами проведення пред`явлення особи для впізнання всіма учасниками слідчої дії було підписано протокол, жодних зауважень та доповнень до проведеної слідчої дії не надходило.

Стосовно висловлення захисником ОСОБА_9 сумнівів у здатності потерпілого розгледіти риси та особливості нападників з огляду на погане освітлення, нічний час доби та раптовість нападу, колегія суддів зауважує на тому, що в своїх поясненнях під час допиту на стадії досудового розслідування потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що бачив осіб, які підійшли до нього та завдали йому тілесних ушкоджень, внаслідок чого у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватись у достовірності та правдивості повідомленої потерпілим ОСОБА_11 під час проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання інформації, з урахуванням факту попередження останнього про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань.

Відтак, всупереч твердженням захисника, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.10.2020 за участю потерпілого ОСОБА_11 недопустимим доказом в даному кримінальному провадження, оскільки зазначена слідча дія була проведена у повній відповідності до чинних на час її здійснення вимог кримінального процесуального закону.

Окрім того, надані потерпілим ОСОБА_11 показання узгоджуються також із дослідженими в судовому засіданні протоколом затримання ОСОБА_7 від 26.08.2020, під час якого у останнього було виявлено та вилучено мобільні телефони, ключі від автомобіля «Mazda», паспорти та інші предмети, а також протоколом огляду вилучених у ОСОБА_7 при затриманні речей від 27.08.2020, які підтверджують той факт, що при затриманні ОСОБА_7 у останнього було виявлено та вилучено належне потерпілому ОСОБА_11 майно, а саме: ключі від авто «Mazda», картку банку «Південний» на ім`я ОСОБА_14 НОМЕР_18, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mazda 3», сірого кольору 2006 р.в. на ім`я ОСОБА_11 .

Відтак, факт виявлення у обвинуваченого ОСОБА_7 при його затриманні належних потерпілому ОСОБА_11 речей свідчать про причетність останнього до незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 та підтверджують достовірність та правдивість версії потерпілого стосовно обставин вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення.

Опосередковано факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_11 підтверджується також відомостями, зафіксованими в протоколі огляду відеозапису від 07.10.2020 та в самому відеозаписі з камери відеоспостереження, на якому зафіксовано, як 25.08.2020 о 00:16 год. потерпілий ОСОБА_11 проходить повз арки за адресою: АДРЕСА_3, маючи при собі сумку темного кольору через плече, пізніше, о 00:17 год. ОСОБА_7 разом з невстановленою особою проходить повз арку за вищевказаною адресою та, побачивши потерпілого, починає за ним бігти.

В даному випадку апеляційний суд враховує правовий висновок, викладений в постанові ККС у складі ВС від 06.04.2021 у справі №364/439/18 (провадження №51-1142км19), відповідно до якого чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Сам по собі такий відеозапис не містить жодного прямого доказу на підтвердження причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 , як на цьому обґрунтовано зауважує захисник в поданій апеляційній скарзі, проте у сукупності із іншими дослідженими та проаналізованими судом 1-ої інстанції доказами підтверджує факт перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в одному й тому ж місці з потерпілим ОСОБА_11 в один і той же час, що у сукупності із фактом виявлення при затриманні ОСОБА_7 належних потерпілому ОСОБА_11 речей є належним доказом в даному кримінальному провадженні, оскільки підтверджує обставини, які підлягають доказуванню.

Всупереч твердженням захисника, апеляційний суд вважає, що протокол прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2020 є належним доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки фіксує факт звернення потерпілого до правоохоронних органів з повідомленням про вчинений стосовно нього злочин, містить перелік незаконно вилученого у ньому майна, місця та часу вчинення стосовно нього протиправних дій.

Стосовно аргументів сторони захисту щодо того, що такий протокол не містить відомостей, які б вказували на вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_7 протиправних дій стосовно потерпілого ОСОБА_11 , колегія суддів наголошує на тому, що на момент звернення із заявою до правоохоронних органів потерпілий вочевидь не був обізнаний із особами, які здійснили на нього розбійний напад, у зв`язку із чим просив вжити заходів стосовно невстановлених осіб.

Зазначені обставини не можуть свідчити про те, що відомості, які містяться в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення, є неналежними доказами в даному провадженні, оскільки встановлення осіб, причетних до вчинення конкретного кримінального правопорушення здійснюється в ході проведення досудового розслідування, шляхом зібрання відповідних доказів.

Водночас, надаючи оцінку твердженням захисника, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що висновок експерта №2248 від 10.09.2020 фіксує локалізацію та тяжкість виявлених у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, а протокол огляду місця події від 26.08.2020, не зважаючи на те, що під час огляду не було виявлено жодних предметів, які б могли мати значення для кримінального провадження, в тому числі знарядь вчинення злочину, підтверджує обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, місце його скоєння.

З урахуванням викладеного, зазначені докази, на переконання апеляційного суду, є належними в даному кримінальному провадженні, оскільки містять відомості стосовно предмету доказування, а у сукупності та взаємозв`язку з іншими дослідженими судом 1-ої інстанції доказами є достатніми для беззаперечного висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зазначені вище дослідженні судом 1-ої інстанції докази поза розумним сумнівом підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до здійснення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 .

На спростування тверджень захисника ОСОБА_9 стосовно не доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_12 та вимагання, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України була встановлена судом 1-ої інстанції на підставі досліджених під час судового розгляду доказів, які є належними, допустимими та достовірними та у своїй сукупності та взаємозв`язку дозволили дійти беззаперечного висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень.

Так, під час його допиту під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_12 детально та послідовно розповів про обставини вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень, зокрема, зазначив, що коли він вийшов зі свого автомобіля покурити, до нього підійшов ОСОБА_7 , після чого завдав йому ударів, зламавши ніс, забрав з його автомобіля мобільний телефон та грошові кошти в розмірі 500 грн.; в подальшому до нього підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та запропонували йому повернути документи за 5000 грн.

Зазначені показання потерпілий ОСОБА_12 надавав суду 1-ої інстанції вільно, викладав відомі йому обставини послідовно, після попередження його про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивих показань, внаслідок чого у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для сумніву у правдивості та достовірності повідомлених потерпілим обставин.

Окрім того, показання потерпілого ОСОБА_12 узгоджуються із іншими дослідженими судом 1-ої інстанції доказами, зокрема: протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.08.2020, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 в присутності понятих впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 серед чотирьох осіб як особу, яка 26.08.2020, разом із невстановленими особами, відкрито із застосуванням насилля заволоділа належний йому майном; протоколом затримання ОСОБА_7 від 26.08.2020, під час якого у останнього було виявлено та вилучено мобільні телефони, ключі від автомобіля, паспорти та інші предмети, а також протоколом огляду вилучених у ОСОБА_7 при затриманні речей від 27.08.2020, які підтверджують той факт, що при затриманні ОСОБА_7 у останнього було виявлено та вилучено серед іншого майна також специфікацію (прийняття закладу) ПТ «Клімчуки і Компанія «Ломбард Капітал», вул. Преображенська, 21, НОМЕР_17 від 26.08.2020 про заклад мобільного телефону «ZTE Blade А7», IMEI: НОМЕР_10 , що свідчить про те, що ОСОБА_7 заклав належний потерпілому ОСОБА_12 мобільний телефон «ZTE Blade А7» в ломбард.

Окрім того, показання потерпілого ОСОБА_12 стосовно обставин здійсненого на нього розбійного нападу та вимагання узгоджуються також із дослідженим в судовому засіданні суду 1-ої інстанції протоколом огляду речей від 16.09.2020, відповідно до якого слідчим було оглянуто добровільно надані обвинуваченим ОСОБА_8 речі, зокрема ключі від замка запалу, брелок з сигналізацією фірми «Davinci» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_7 ) «Dacia Logan», в кузові синього кольору, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_16 .

З урахуванням викладених обставин, факт виявлення у обвинуваченого ОСОБА_7 при його затриманні доказів, які свідчать про здачу в ломбард належного потерпілому ОСОБА_12 мобільного телефону та факт добровільної видачі обвинуваченим ОСОБА_8 належних потерпілому речей свідчать про причетність ОСОБА_7 до незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 та підтверджують достовірність та правдивість версії потерпілого стосовно обставин вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення.

Всупереч твердженням захисника, відомості, зафіксовані в протоколі прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2020 хоча й прямо не вказують на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, проте фіксують факт звернення потерпілим до правоохоронних органів із зазначення обставин вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень (дати, часу та місця), а також перелік незаконно вилученого у нього майна, а протокол огляду місця події від 26.08.2020 фіксує місце вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені обставини свідчать про те, що вищевказані докази в даному кримінальному провадженні є належними, оскільки містять відомості на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Надаючи оцінку посиланням сторони захисту на те, що досудове розслідування здійснювалось необ`єктивно та упереджено стосовно ОСОБА_7 з огляду на те, що події, зафіксовані на відеозаписі з камер відеоспостереження, відбувались в нічний час доби, колегія суддів зауважує на наступному.

Так, відповідно до дослідженого судом 1-ої інстанції протоколу огляду відеозапису від 27.08.2020 та самого відеозапису, вбачається, що на ньому зафіксовано, як 26.08.2020 двоє осіб чоловічої статі, серед яких було встановлено особу ОСОБА_7 , рухаються за автомобілем «Dacia Logan», після чого ОСОБА_7 підходить до автомобіля зі сторони водійських дверей, відчиняє їх та наносить декілька ударів водію, при цьому, невстановлена особа підходить та стоїть коло водійських дверей та ОСОБА_7 , після чого підходить зі сторони пасажирських дверей, відчиняє їх та нахиляється до потерпілого; ОСОБА_7 обходить авто та сідає на пасажирське сидіння, невстановлені особи сідають назад, після чого видно як ОСОБА_7 наносить удари руками потерплому та нахиляється, потім виходять з авто, проте знову нахиляється в салон авто.

Не зважаючи на те, що події, зафіксовані на відеозаписі з камер відеоспостереження, відбувались в нічний час доби та фіксування здійснювалось при обмеженому освітленні, наявні в матеріалах кримінального провадження скрін-шоти такого відеозапису дають підстави стверджувати про те, що відеофіксація є якісною, дає змогу достовірно та точно встановити події, які зафіксовані на відеозаписі, а також ідентифікувати осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого у колегії суддів відсутні сумніви стосовно того, що на даному відеозаписі зафіксований саме обвинувачений ОСОБА_7 .

Не зважаючи на те, що, як на цьому обґрунтовано зауважує сторона захисту, протокол огляду відеозапису від 15.09.2020 не фіксує будь-яких протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно потерпілого ОСОБА_12 , апеляційний суд зауважує на тому, що такий доказ був оцінений судом 1-ої інстанції в сукупності із іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, які доповнюють один одного та у своєму взаємозв`язку підтверджують обставини, викладені потерпілим ОСОБА_12 у його поясненнях під час допиту, з огляду, зокрема, на факт застосування обвинуваченим ОСОБА_7 насильства стосовно потерпілого, виявлення при затриманні ОСОБА_7 доказів збуту майна потерпілого та добровільно надані обвинуваченим ОСОБА_8 належні потерпілому речі.

Опосередковано на розвиток подій, зазначених потерпілим ОСОБА_12 стосовно вимагання у нього грошових коштів в його автомобілі обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за повернення належним йому речей свідчить досліджений судом 1-ої інстанції протокол пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_13 , який в присутності понятих, після попередження про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України (надання завідомо неправдивих показань та відмову від надання показань), впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка сиділа на задньому сидінні автомобіля разом із потерпілим та демонструвала йому документи та ключі.

Що стосується посилань захисника на те, що виключається кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 як розбою за епізодом вчинення злочину стосовно потерпілого ОСОБА_12 з огляду на завдання потерпілому легких тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає такі доводи вочевидь помилковими з огляду на наступні обставини.

З об`єктивної сторони розбій, тобто злочин, передбачений ст. 187 КК України, вчинюється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним. За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер, тобто виступає способом заволодіння майном або його утримання.

В цьому контексті апеляційний суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові ККС у складі ВС від 28.04.2021 у справі №552/5608/18 (провадження №51-4784км20), відповідно до якої небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2142 від 25.09.2020, у потерпілого ОСОБА_12 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, закритий перелом кісток носа, які не були небезпечними для життя, викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, проте не більше трьох тижнів (21 день) та за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В даному випадку вирішальним виступає правовий висновок, який міститься в постанові ККС ВС від 10.11.2022 у справі №639/552/19 (провадження №51-1113км22), згідно якого при грабежі (ст. 186 КК України) під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я. У той же час розбій (ст. 187 КК України) характеризується небезпечним для життя чи здоров`я насильством, тобто, це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ККС ВС від 07.09.2023 у справі №364/365/18 (провадження №51-1320км23), зокрема, під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. Разом з цим, до насильства, що є ознакою об`єктивної сторони вказаного складу злочину, також відноситься насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого.

За встановлених обставин, враховуючи факт завдання в даному випадку обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я при заволодінні належним йому майном, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_7 , всупереч твердженням захисника, наявні ознаки саме розбою, тобто злочину, передбаченого ст. 187 КК України.

В даному випадку окремої уваги вартий правовий висновок, викладений в постанові суду касаційної інстанції від 13.04.2021 у справі №699/144/19 (провадження №51-5244км20), згідно з яким обираючи стандарт доказування, який має використовуватися в кримінальних провадженнях, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Стандарт «поза розумним сумнівом» означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів та всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду 1-ої інстанції, доходить переконання про те, що висунута стороною обвинувачення версія подій знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, сукупності зібраних по справі доказів, які є належними, достовірними та допустимими, достатньо для стійкого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України.

При цьому, позиція сторони захисту, яка полягає у запереченні своєї винуватості у вчиненні злочинів, є способом самозахисту, оскільки вона об`єктивно спростовується дослідженими судом 1-ої інстанції усними та письмовими доказами, не довіряти яким об`єктивних підстав немає.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд 1-ої інстанції, на виконання приписів ст.ст. 50, 65, 70 КК України, призначив йому остаточне основне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців та додаткове покарання у виді конфіскації всього особистого майна, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відтак, суд 1-ої інстанції, на підставі повного, всебічного аналізу та оцінки всіх досліджених доказів у провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильність кваліфікації його дій, тому підстави для відповідної зміни вироку суду у суду апеляційної інстанції - відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , дійшов обґрунтованого висновку про його винуватість «поза розумним сумнівом» у вчиненні інкримінованих йому злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2024, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України та ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженими, які утримуються під вартою - в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4