Справа № 456/4135/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/74/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2026 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:

цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на строк 60 днів до 13.03.2026 року без визначення розміру застави.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому з врахуванням особи обвинуваченого до нього неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи. Крім того, з огляду на те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважав за неможливе визначати заставу як альтернативу до нього.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора або застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений не є суб`єктом, інкримінованого йому злочину. У матеріалах справи відсутні докази мобілізації обвинуваченого. Незастосування до обвинуваченого застави як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою є порушенням ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Судом не враховано, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. Зазначає, о обвинувачений перебуває у шлюбі, має трьох дітей, раніше не судимий, хворіє, позитивно характеризується за місцем роботи.

Заслухавши доповідача, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти такої, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що на розгляді у Стрийському міськрайонному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 13.03.2026 року без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України, колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

З врахуванням обставин вчинення злочину, того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, його особи, за відсутності даних про неможливість перебування під вартою за станом здоров`я, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою та відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, без визначення розміру застави, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2026 року відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2026 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без визначення розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4