Провадження № 1-кп/643/491/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження №0001914 від 01.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» з 24 лютого 2022 року на території України оголошено загальну мобілізацію, строк дії якого неодноразово продовжувався по теперішній час.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», починаючи з 24.02.2022 по теперішній час в Україні діє особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогою ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

Так, під час проведення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня назва ІНФОРМАЦІЯ_3 загальної мобілізації, ОСОБА_4 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки облікових даних.

Після прибуття ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , останній отримав направлення на проходження військово - лікарської комісії та після її проходження 25.01.2023 ОСОБА_4 було визнано придатним за станом здоров`я до військової служби.

Після проходження останнім медичного огляду, 14.04.2023 у денний час доби, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , який відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним, було вручено повістку для подальшого прибуття 17.04.2023 о 17год.30хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення до в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації.

Так, 17.04.2023 ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на ухилення від несення військової служби під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, діючи з метою ухилення від призову за мобілізацією, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у скоєнні інкримінованого злочину передбаченого ст.336 КК України не визнав, та показав, що у 2023 році він проходив ВЛК та був визнаний придатним до військової служби. У цьому ж році, точної дати та часу не пам`ятає, було прохолодно, він по повістці яку отримав поштою прибув з речами до ІНФОРМАЦІЯ_2 , адресу не пам`ятає. Разом з іншими призовниками його привезли в лісопарк, адреси не пам`ятає, де він знаходився до вечора. Десь о 23-00 годині їх привезли до метро та його відпустили додому та наказали прибути на наступний день до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повістку йому не вручали. На наступний день він не прибув до РТЦК, оскільки погано себе почував. Потім десь через півроку до нього прийшов дільничний інспектор та він надав пояснення з цього приводу. Зазначив, що не ухилявся від призову на військову службу. Крім того зазначив, що повістку про прибуття 17.04.2023 о 17-30 до РТЦК він одержав у приміщенні РТЦК та на наступний день прибув. Під час виступу у судових дебатах ОСОБА_4 вказав, що вину визнає, просив призначити йому мінімальне покарання з випробуванням, оскільки має ряд захворювань, у нього проблеми зі спиною та серцем.

Вина обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими судом, належними та допустимими, доказами.

Показами свідка ОСОБА_6 даними в судовому засіданні, який показав, що він займає посаду заступника начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію 25.01.2023 та згідно висновку ВЛК був визнаний придатним до військової служби. 14.04.2023 ОСОБА_4 у військкоматі, кабінет №6 за адресою: АДРЕСА_2 була вручена бойова повістка, про отримання якої він розписався у корінці повістки на відправку, по якій він був зобов`язаний прибути у ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня назва Московський) 17.04.2023 о 17год.30хв. за адресою: АДРЕСА_2 . 17.04.2023 відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 готував команду до військової частини НОМЕР_1 , був сформований поіменний список військовозобов`язаних на відправку до військової частини НОМЕР_1 , серед яких був ОСОБА_4 . Однак, 17.04.2023 о 17год.30хв. ОСОБА_4 для відправлення до військової частини не прибув, про що було складено Акт. Після чого було складено документи та направлено до поліції повідомлення про кримінальне правопорушення за ст.336 КК України стосовно ОСОБА_4 . Крім того зазначив, що ОСОБА_4 вручались дві повістки, одна про прибуття на 31.03.2023 по якій він напевно прибув, однак його в той день могли не прийняти та друга на 17.04.2023 на відправку в інше місце, по якій він вже не з`явився.

Повідомленням про кримінальне правопорушення скоєне ОСОБА_4 від 26.05.2023, яке зареєстроване в ЄРДР 01.06.2023 за № 0001914.

Даними довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 №26/576 від 25.01.2023, відповідно до якої ОСОБА_4 встановлений діагноз: скривлення носової переділки, наружного носу з помірними порушеннями функції носового дихання, придатний до військової служби.

Даними Облікової картки військовозобов`язаного ОСОБА_4 , відповідно до якої у графі «відомості про медичний огляд» вказано, що 25.01.2023 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.

Розпискою про отримання 14.04.2023 ОСОБА_4 повістки про необхідність прибуття 17.04.2023 о 17год.30хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для направлення до військової частини НОМЕР_1 . Оригінал якої оглядався судом та ОСОБА_4 підтверджено належність йому підпису.

Даними поіменного списку №01/3360 від 17.04.2023 військовозобов`язаних (резервістів) ІНФОРМАЦІЯ_5 направлених до ВЧ НОМЕР_1 , серед яких вказаний солдат ОСОБА_4 , як такий, що не прибув.

Даними Акту №42 від 17.04.2023, складеного та підписаного заступником начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_7 , страшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_8 , старшим солдатом ОСОБА_9 14.04.2023 ОСОБА_4 було доведено вимогу щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 17.04.2023 на 17:30 год, для призиву за мобілізацією та повідомлено про кримінальну відповідальність, щодо ухилення від призиву за мобілізацією. ОСОБА_4 у визначений час для відправки до військової частини, а саме 17.04.2023 на 17:30 год. не прибув.

Даними Рапорту від 26.05.2023 старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_8 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким доведено інформацію, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав 14.04.2023 повістку на відправку до ВЧ НОМЕР_1 , однак на відправку до ІНФОРМАЦІЯ_3 17.04.2023 о 17:30год. не з`явився. За адресою місця реєстрації, де мешкає громадянин по АДРЕСА_1 виїжджала група офіцерів ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі: майора ОСОБА_8 та лейтенанта ОСОБА_10 . Громадянина за місцем мешкання не було. На телефон відповіді не було.

Свідок ОСОБА_11 відмовилась від давання показань суду відповідно до ст.63 Конституції України, оскільки є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб і така відмова прийнята судом.

Відповідно до ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Приписами ст. 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст. 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю доводиться належними, допустимими й беззаперечними вищезазначеними доказами, повно, всебічно та об`єктивно проаналізованими, оціненими в їх сукупності та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Так, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_4 умислу на вчинення кримінального правопорушення.

Диспозицією ст. 336 КК передбачено відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

За приписами ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни (військовозобов`язані та резервісти) зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях (п. 1 ч. 3 цієї статті). У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз. 3 ч. 3 цієї статті).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (абз. 7 ч. 3 цієї статті).

Об`єкт правопорушення в широкому розумінні є суспільні відносини у сфері переведення економіки, діяльності органів влади, самоврядування, інших сфер і галузей країни на функціонування у період воєнного стану, а Збройних Сил України та інших воєнізованих формувань на організацію і штати воєнного часу. У більш вузькому розумінні це передбачений законом порядок підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших формувань на рівні, що забезпечує вимоги національної безпеки.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК, проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктом злочину є громадяни України (або іншої країни) чоловічої або жіночої статі - військовозобов`язані, які підлягають мобілізації, резервісти.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Отже, дії особи матимуть склад злочину, передбаченого ст. 336 КК, у разі якщо вона під час мобілізації на особливий період, отримавши повістку про виклик до ТЦК та СП, без визначених законом поважних причин, не з`явилася у зазначені у цій повістці місце та строк до збірного пункту ТЦК та СП для відправлення до військової частини.

Вище наведені докази досліджені судом, доводять без будь-яких сумнівів, що обвинувачений ОСОБА_4 був повідомлений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 саме на 17год.30хв. 17.04.2023 для відправлення до військової частини НОМЕР_1 , але умисно, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув у визначений у повістці день та час до РТЦК та СП, тобто своїми діями ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Поведінка обвинуваченого, беззаперечно свідчить про спрямованість його умислу на ухилення від призову.

Твердження захисту про те, що свідок ОСОБА_6 є зацікавленою особою, оскільки працює у ІНФОРМАЦІЯ_6 є безпідставними, так як покази свідка узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами. Крім того свідок попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та був приведений судом до присяги.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення яке відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_4 має ряд захворювань, а саме: остеохондроз, ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба.

У відповідності до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Твердження захисту, що має місце щире каяття обвинуваченого, є необґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки факт щирого каяття обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення не знайшов своє відображення в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. У матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 намагався виправити наслідки вчиненого.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги ст. ст. 50 та 65 КК України, зокрема те, що воно має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. При цьому, суд враховує, що ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення яке є нетяжким, дані, які характеризують його особу вказані вище, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, а також ставлення його до скоєного та приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі відповідно до найнижчої межі санкції ст. 336 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 ст. 75 КК України, з огляду на наступне.

За змістом ст.75 КК України, прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

На території України введений воєнний стан, який триває, призначення судом покарання із застосуванням ст.75 КК України не сприятиме його меті виправленню та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки, як зазначено у висновках, що містяться у постанові Верховного Суду від 21.03.2024 (справа № 595/461/23 провадження № 51-7014км23), відмова від захисту Батьківщини може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, та в умовах воєнного стану є неприпустимою. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як того вимагають положення ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , рахувати з моменту його фактичного затримання, на виконання вироку суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1