Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3151/25
Провадження № 1-кп/376/296/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 251 162 60 000 121 від 30.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, непрацюючого, одруженого, інваліда 3 групи, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

Встановив:

29 травня 2025 року близько 22 години неповнолітній ОСОБА_6 проїжджав на скутері чорно-синього кольору поблизу будинку № 7 по вул. Набережній в м. Сквира Київської області, де не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка йшла по вулиці разом із чоловіком ОСОБА_4 . Внаслідок чого між неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник конфлікт.

У подальшому на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки, що можуть настати внаслідок його протиправних дій та бажаючи їх настання, наніс неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 не менше одного удару правою рукою в ліву частину обличчя та одного удару ногою в праву поперекову область тулуба, спричинивши тим самим потерпілому, згідно Висновку експерта № 948/д від 08.10.2025, тілесні ушкодження у вигляді розриву лівої барабанної перетинки та синця в поперековій області справа.

Розрив барабанної перетинки відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день)), всі інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, він зрозумів всю протиправність своєї поведінки, а також просив суд застосувати до нього міру покарання у виді мінімального штрафу, оскільки має можливість сплатити штраф, а також вибачався перед потерпілим.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, просила суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 гривень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що його підзахисний визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі, щиро кається, є інвалідом війни третьої групи, раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні двох дітей, а тому просить суд застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді мінімального розміру штрафу.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 рідна сестра ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала думку прокурора.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що 29 травня 2025 року він разом з ОСОБА_9 їхали на скутері. Посеред дороги йшли якісь люди, потерпілий почав їм кричати і не впорався з керуванням та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка є дружиною обвинуваченого. В подальшому виникла бійка між потерпілим та обвинуваченим в ході якої, останній наніс потерпілому чотири удари по голові та три по тулубу. Після подій потерпілий звернувся до поліції та до лікарні. Будь якої шкоди потерпілому не відшкодовано.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення та дійшов висновку, що злочинні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: у заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд, враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, керуючись нормами ст. 65 КК України, обираючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, а саме: відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до проступку, характеристику особистості обвинуваченого, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаюється у вчиненому, вину визнав повністю, раніше не судимий, має на утриманні двох дітей призначивши покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 офіційно не працює, має інвалідність третьої групи та військову пенсію, а тому можливо призначити йому покарання у виді штрафу.

Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, якщо виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб в місця позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та до набрання вироку законної сили суд не вбачає підстав для його обрання.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 65, 66, 67, 125 КК України, ст. 100, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Речовий доказ:

Скутер марки «Suzuki Lets 2», синього кольору, який зберігається у ОСОБА_10 залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Сквирський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам справи.

Суддя ОСОБА_1