Справа № 138/2366/25
Провадження №:1-кс/138/794/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000173 від 05.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене керівником Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000173 від 05.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000173 від 05.04.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України. Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII), тобто у заволодінні чужим майно шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, тобто умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 750 до 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Письмове повідомлення про підозру вручене ОСОБА_5 18.09.2025 та вже о 20 годині 58 хвилин того ж дня ОСОБА_5 затримано згідно п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України по вулиці Незалежності, 62 в селищі Шпиків Могилів-Подільського району Вінницької області під час його руху на транспортному засобі марки «Mitsubishi», моделі «L 200» із номерним знаком « НОМЕР_1 », власником якого є його дружина ОСОБА_6 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.09.2025 інформація щодо об`єктів нерухомого майна підозрюваного ОСОБА_5 (РНКПП НОМЕР_2 ) відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у дружини підозрюваного - ОСОБА_6 у власності перебувають наступні об`єкти нерухомості, право власності на які набуті за час спільного подружнього життя з ОСОБА_5 , а саме: земельна ділянка площею 0.15 га кадастровий номер якої :01:002:0571, дата державної реєстрації: 02.12.2017; земельна ділянка площею 2.3497 га кадастровий номер якої :04:002:0139, дата державної реєстрації: 02.12.2017; земельна ділянка площею 0.3746 га кадастровий номер якої :01:003:0083, дата державної реєстрації: 18.07.2022; виробничий будинок, нежитлові будівлі загальної площею 390.6 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, дата державної реєстрації: 18.07.2022.

Згідно з листом Регіонального сервісного центру ГСУ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях №31/31/14-8951-2025 від 25.08.2025 та листом начальника Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькі області у власності ОСОБА_5 перебуває автомобіль марки «CITROEN» моделі «JUMPY», державний номерний знак: НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , 2008 року випуску, колір: сірий, та автомобіль марки «ГАЗ» моделі «31029», державний номерний знак: НОМЕР_5 , номер кузова: НОМЕР_6 , 1995 року випуску, колір: сірий.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСУ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях №31/31/14-8951-2025 від 25.08.2025 та листа начальника Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області у власності дружини підозрюваного - ОСОБА_6 перебувають транспортні засоби, право власності на які набуті за період спільного подружнього життя, а саме: автомобіль марки «TOYOTA» моделі «AVALON», державний номерний знак: НОМЕР_7 , номер кузова: НОМЕР_8 , 2015 року випуску, колір: сірий, дата реєстрації: 27.07.2021; автомобіль марки «ПГМФ» моделі «830410», державний номерний знак: НОМЕР_9 , номер кузова: НОМЕР_10 , 2017 року випуску, колір: синій, дата реєстрації: 21.12.2017; автомобіль марки «DAEWOO» моделі «NEXIA 1.5 GL», державний номерний знак: НОМЕР_11 , номер кузова: НОМЕР_12 , 2007 року випуску, колір: жовтий, дата реєстрації: 31.10.2007; автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «L 200», державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_13 , 2008 року випуску, колір: чорний, дата реєстрації: 28.10.2017.

Також в ході досудового розслідування було встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11.11.2021 зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 81,8 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 5200) за ОСОБА_6 , РНКПП НОМЕР_14 .

Однак у подальшому встановлено, що зазначена вище квартира 15.11.2024 відповідно до договору-купівлі продажу № 2232 від 15.11.2024 була продана та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПП: НОМЕР_15 , ціна якої встановлена у договорі складала 2887122,00. Однак про правочин договору купівлі-продажу ОСОБА_5 не зазначив у своїй декларації поданій 29.03.2025 за 2024 рік. При цьому, право власності на вказану квартиру було набуте після вчинених правочинів позики грошових коштів у потерпілого ОСОБА_8 , а припинене після того, як ОСОБА_5 стало відомо про відкриття відносно даних фактів кримінального провадження, обізнаність якого підтверджується його поясненням від 11.06.2024. Тобто в органів досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що правочин продажу квартири був вчинений з метою уникнення конфіскації даного об`єкта нерухомого майна. Крім того, оперативним шляхом встановлено, що квартира по теперішній час перебуває у користуванні ОСОБА_6 , що підтверджується рахунками за надані житлово-комунальні послуги за червень та серпень 2025 року, виданих на ім`я ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, покарання за яке передбачає конфіскацію майна, є власником вказаного вище майна.

Таким чином, з метою забезпечення конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном яке належить ОСОБА_5 та на майно, яке належить ОСОБА_6 право власності на яке набуте у шлюбі з ОСОБА_5 , а також на майно, яке було відчужене ОСОБА_6 .

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримали та просили задовольнити. Крім того, слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення власників майна.

За ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи ту обставину, що власником майна, на яке слідчий та прокурор просять накласти арешт, є ОСОБА_5 , щодо якого існують достатні підстави вважати про пов`язаність з подіями, які розслідуються у кримінальному провадженні, то слідчий суддя дійшов висновку, що наявні обґрунтовані підстави вважати про існування можливості у власника майна вжити заходів, що унеможливлять накладення арешту на вказане у клопотанні майно, а відтак, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання слід проводити без повідомлення власника такого майна.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 05.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 22.11.2018 № 2617-VIII), тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах; ч. 1 ст. 366-2 КК України, тобто умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 750 до 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, 18.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення можливої конфіскації майна.

Відповідно до частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, нормами ч. 1, 2 ст. 59 КК України визначено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Крім того, нормами ч. 1 ст. 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 96-2 КК України передбачає випадки застосування спеціальної конфіскації, зокрема, вона застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації, слідчий суддя має встановити: 1)чи існує обґрунтована підозра у вчиненні такою особою інкримінованого кримінального правопорушення та чи достатні підстави вважати, що суд може призначити їй покарання у виді конфіскації майна; 2)чи відноситься майно, щодо якого вирішується питання про його арешт до виду майна, на яке можна накладати арешт та чи перебуває воно у власності осіб, щодо майна яких дозволено накладення арешту з відповідною метою; 3)чи можливо за допомогою арешту досягнути завдань, для виконання яких слідчий звертається із відповідним клопотанням; 4)чи будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються внаслідок його застосування.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з доданих до клопотання матеріалів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Таким чином, враховуючи надані стороною обвинувачення докази про ймовірне вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкція за який передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, санкція за який передбачає покарання у виді штрафу від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є однією з умов для застосування спецконфіскації згідно зі статтею 96-1 КК України, то вказане обумовлює необхідність забезпечення можливої спеціальної конфіскації шляхом застосування до майна підозрюваного такого заходу забезпечення як арешт належного йому майна.

Також, зазначене у клопотанні слідчого майно могло бути одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто належить до переліку майна, щодо якого може бути застосована спеціальна конфіскація (п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України).

Щодо можливості накладення арешту на вказане у клопотанні майно слідчий суддя зазначає, що відповідно частини 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчий у своєму клопотанні просить: накласти арешт на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухоме майно; накласти арешт на належне ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухоме та нерухоме майно, право власності на яке набуте у шлюбі з підозрюваним ОСОБА_5 ; накласти арешт на квартиру загальною площею 81,8 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, як зазначалося вище, арешт з метою забезпечення конфіскації майна може накладатися лише на майно зокрема підозрюваного.

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено належність ОСОБА_5 автомобіля марки «CITROEN» моделі « JUMPY», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , 2008 року випуску, колір: сірий та автомобіля марки «ГАЗ» моделі «31029», державний номерний знак: НОМЕР_5 , номер кузова: НОМЕР_6 , 1995 року випуску, колір сірий, що підтверджується доданими до клопотання реєстраційними картками ТЗ з Національної автоматизованої системи Головного сервісного центру МВС України.

Також, відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається з досьє на особу наданого Управлінням Кримінального аналізу ГУНП у Вінницькій області та долученого слідчим до даного клопотання, дружиною підозрюваного ОСОБА_5 є ОСОБА_6 .

Доданими до клопотання документами, зокрема Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також реєстраційними картками ТЗ з Національної автоматизованої системи Головного сервісного центру МВС України підтверджується належність ОСОБА_6 наступного майна: земельної ділянки площею 0.15 га кадастровий номер якої :01:002:0571, дата державної реєстрації: 02.12.2017; земельної ділянки площею 2.3497 га кадастровий номер якої :04:002:0139, дата державної реєстрації: 02.12.2017; земельної ділянки площею 0.3746 га кадастровий номер якої :01:003:0083, дата державної реєстрації: 18.07.2022; виробничого будинку, нежитлової будівлі загальної площею 390.6 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, дата державної реєстрації: 18.07.2022; автомобіля марки «TOYOTA» моделі «AVALON», державний номерний знак: НОМЕР_7 , номер кузова: НОМЕР_8 , 2015 року випуску, колір: сірий, дата реєстрації: 27.07.2021; автомобіля марки «ПГМФ» моделі «830410», державний номерний знак: НОМЕР_9 , номер кузова: НОМЕР_10 , 2017 року випуску, колір: синій, дата реєстрації: 21.12.2017; автомобіля марки «DAEWOO» моделі «NEXIA 1.5 GL», державний номерний знак: НОМЕР_11 , номер кузова: НОМЕР_12 , 2007 року випуску, колір: жовтий, дата реєстрації: 31.10.2007; автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «L 200», державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_13 , 2008 року випуску, колір: чорний, дата реєстрації: 28.10.2017.

Враховуючи, що вказане вище майно набуте ОСОБА_6 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_5 , то слідчим доведено, належність останньому вказаного майна на праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах даного кримінального провадження щодо підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 та ч. 1 ст. 366-2 КК України, майно якого за вироком суду може бути конфісковане, а тому можливість відчуження вказаного вище майна є обґрунтованою.

За таких умов, заявлена слідчим мета (забезпечення спеціальної конфіскації майна) може бути досягнута через застосування до майна підозрюваного саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Щодо арешту майна третіх осіб слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири загальною площею 81,8 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , є ОСОБА_7 . Доказів належності вказаної квартири на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 матеріали клопотання не містять.

Так, слідчий обґрунтовує необхідність накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 з метою забезпечення спецконфіскації та зазначає, що належна ОСОБА_7 квартира ІНФОРМАЦІЯ_4 вибула з володіння дружини ОСОБА_5 ОСОБА_6 після того, як ОСОБА_5 стало відомо про заведення відносно нього кримінальної справи та була придбана останньою за кошти отримані ОСОБА_9 внаслідок вчинення злочинних дій. Тобто, на думку слідчого, існують обґрунтовані підстави вважати, що правочин щодо відчуження ОСОБА_6 вказаної квартири було вчинено з метою уникнення конфіскації даного об`єкта нерухомості. При цьому, слідчий посилається на те, що фактично вказана квартира залишилась у користуванні ОСОБА_6 , що на думку слідчого підтверджується рахунками за надані житлово-комунальні послуги за червень та серпень 2025 року, видані на ім`я ОСОБА_6 .

Разом з тим, як зазначалось вище, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку накладення арешту відповідно до пункту 2 частини другої цієї статті (з метою забезпечення спецконфіскації) такий арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України (абз. 2 ч. 4 ст. 170), тобто, якщо таке майно, зокрема: 1) одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Тобто, звертаючись з клопотанням про накладення арешту з метою забезпечення спецконфіскації на майно, яке не належить підозрюваному, слідчий має довести обставини, передбачені абз. 2 ч. 4 ст. 170 КПК України, а саме, що така особа набула майно безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з перелічених вище ознак.

Разом з тим, слідчим при зверненні до слідчого судді з вказаним клопотанням вказаних вимог не дотримано, та не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 придбала квартиру безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість або під час укладення правочину з придбання вказаної вище квартири у ОСОБА_6 вона знала про те, що вказана квартира була придбана продавцем за грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна з метою забезпечення спецконфіскації майна лише в частині майна, що належить на праві власності ОСОБА_5 та яке належить на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, слідчим не доведено потреби досудового розслідування саме такого ступеню втручання у право власності особи як арешт майна без права користування, володіння та розпорядження, а тому, з урахуванням вимог ч. 2, 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту з правом користування, без права відчуження.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000173 від 05.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України необхідно задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000173 від 05.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт з позбавленням права на відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування, на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухоме майно:

-автомобіль марки «CITROEN» моделі « JUMPY», державний номерний знак: НОМЕР_3 , номер кузова: НОМЕР_4 , 2008 року випуску, колір: сірий;

-автомобіль марки «ГАЗ» моделі «31029», державний номерний знак: НОМЕР_5 , номер кузова: НОМЕР_6 , 1995 року випуску, колір: сірий.

Накласти арешт з позбавленням права на відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування, на належне ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухоме та нерухоме майно:

-земельну ділянку площею 0.15 га кадастровий номер якої :01:002:0571, дата державної реєстрації: 02.12.2017;

-земельну ділянку площею 2.3497 га кадастровий номер якої :04:002:0139, дата державної реєстрації: 02.12.2017;

-земельну ділянку площею 0.3746 га кадастровий номер якої :01:003:0083, дата державної реєстрації: 18.07.2022;

-виробничий будинок, нежитлові будівлі загальної площею 390.6 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, дата державної реєстрації: 18.07.2022;

-автомобіль марки «TOYOTA» моделі «AVALON», державний номерний знак: НОМЕР_7 , номер кузова: НОМЕР_8 , 2015 року випуску, колір: сірий, дата реєстрації: 27.07.2021;

-автомобіль марки «ПГМФ» моделі «830410», державний номерний знак: НОМЕР_9 , номер кузова: НОМЕР_10 , 2017 року випуску, колір: синій, дата реєстрації: 21.12.2017;

-автомобіль марки «DAEWOO» моделі «NEXIA 1.5 GL», державний номерний знак: НОМЕР_11 , номер кузова: НОМЕР_12 , 2007 року випуску, колір: жовтий, дата реєстрації: 31.10.2007;

-автомобіль марки «MITSUBISHI» моделі «L 200», державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_13 , 2008 року випуску, колір: чорний, дата реєстрації: 28.10.2017.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому, прокурору, ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1