Центральний районий суд м. Миколаєва
Справа № 490/9869/25
У Х В А Л А

14 січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки С. Цебрикове, Роздільнянського району Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше неодноразово судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

08.01.2026р. прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинуваченої переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченої інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання нею процесуальних обов`язків обвинуваченої.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Захисник та обвинувачена проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, під час досудового розслідування обвинуваченій ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 30.08.2025р. приблизно о 15 год. 00 хв., знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 , перебуваючи в приміщенні кухні вказаної квартири, вступила у конфлікт з ОСОБА_5 , під час якого у неї раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, продовжуючи сварку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні кухні, зі столу схопила у праву руку кухонний металевий ніж з руків`ям чорного кольору, яким умисно нанесла ОСОБА_5 один удар в область черевної порожнини, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням тонкої кишки та поперечно-ободової кишки, яке ускладнилось внутрішньо - черевною кровотечею. По ступеню тяжкості вищевказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Отримавши тілесні ушкодження потерпілий покинув приміщення кухні, зайшов у свою кімнату та ліг на ліжко.

В подальшому продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , тримаючи в руці кухонний ніж, зайшла до кімнати потерпілого, та коли той лежав на ліжку, нанесла ОСОБА_5 , ще два удари в область тулубу та область правого передпліччя, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани попереку та колото-різаної рани правого передпліччя, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_5 госпіталізовано до КНП ММР «Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги».

Обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їй інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої судом не встановлено.

Так, суд, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 опинившись на волі, зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушенняі на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких вона обвинувачується і щодо яких їй органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення.

Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватою у інкримінованому злочині, зможе ухилитися від суду та не виконувати її процесуальні рішення (ризик переховування).

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого їй злочину, будучи обізнаною про покарання, яке загрожує в разі визнання винною за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території.

Також, обвинувачена може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом схиляння щодо зміни своїх показань.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має міцних соціальних зв`язків.

За такого клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314, 315, 615 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 14.03.2026р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1