Справа № 466/1389/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/902/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченій за ч. 4 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою з визначенням розміру застави,

з участю

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 15 грудня 2025 року включно, із визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі крім обов`язків обвинуваченого, визначених ст. 42 КПК України, встановлено обвинуваченій ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не відлучатися із м. Львова без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання/місця роботи;

- утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали в частині виконання обов`язків два місяці.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою зменшити ОСОБА_6 розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Захисник вважає, що суд необ`єктивно дослідив обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, не належно дав оцінку особі обвинуваченої та ризикам, на які покликався прокурор, а тому, на його думку, обраний запобіжний захід є несправедливим через суворість, а визначений розмір застави непомірним для обвинуваченої.

Вважає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні вагомі докази вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; у обвинуваченої наявні міцні соціальні зв`язки, оскільки така має 3 дітей, одна з яких є новонародженою та потребує піклування матері, в т.ч. на лікування; ОСОБА_6 має постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 ; у ОСОБА_6 відсутні інші повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень.

Апелянт вважає ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які наведенні в клопотанні прокурора необґрунтованими та такими, що базуються лише на припущеннях.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, захисник адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, водночас подав клопотання про розгляд справи без його участі. Вимоги апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисника підтримала та просила таку задовольнити з мотивів, викладених у ній.

Прокурор ОСОБА_8 проти задоволення апеляційних вимог захисника заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, до Шевченківського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001579 щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2024 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, який неодноразово продовжувався.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є те, що остання обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років; в діях обвинуваченої наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою врахував особу обвинуваченої, яка не працює, без постійного місця проживання у м. Львові.

Окрім цього, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, востаннє засуджена вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 09.08.2021 була оголошена в розшук ВП №3 Одеського РУП №1 ГУ НП в Одеській області.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором у судовому засіданні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

Щодо доводів захисника про визначення непомірного розміру застави колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з приписами п.11 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи в сукупності всі встановлені обставини, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна, вчиненому шляхом проникнення у житло, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, враховуючи обставини справи, майновий та сімейний стан обвинуваченого та ризики, передбачених статтею 177 КПК України, приходить до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн., який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України..

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що судом правильно продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 жовтня 2025 року, якою застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді