Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/217/24
Провадження № 1-кп/644/252/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_7 ,

законного представника особи, щодо якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_8

захисника неповнолітнього ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкова клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 24.11.2023 відносно неповнолітнього

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, учня КЗ «Харківський ліцей №?24 імені І.Н. Питікова ХМР», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

який вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18.11.2023 близько 19 години 00 хвилин малолітній ОСОБА_7 , який на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, знаходився за адресою: м.Харків, просп. Олександрівський, буд. 69-Д, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання наслідків та бажаючи їх настання, маючи на меті спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_10 один удар кулаком в обличчя, а саме, в ділянку носа.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми лицьового черепу у вигляді перелому кісток носу із наявністю гематоми в даній ділянці (переділка носу), яка утворилась від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару чи удар-здавлення та могла бути отримана не пізніше 22.11.2023, які за ступенем тяжкості згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-1724/2023 від 19.12.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, неповнолітній ОСОБА_7 в присутності законного представника - ОСОБА_8 та захисника - адвоката ОСОБА_9 , свою вину у вчиненні діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю, від дачі пояснень відмовився відповідно до ст.63 Конституції України.

Захисник - адвокат ОСОБА_9 стверджувала, що неповнолітній ОСОБА_7 щиро покаявся у скоєному, зробив для себе належні висновки, ОСОБА_7 визнав свою провину. Просила відмовити в задоволенні цивільного позову оскільки, що матір`ю ОСОБА_7 відшкодовано спричинену внаслідок його дій шкоду потерпілому ОСОБА_4 в розмірі 3 000 грн.

Законний представник особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_8 , висловила спільну позицію з захисником.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не досяг віку, з якого може настати кримінальна відповідальність за вчинення суспільно небезпечного діяння за ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 просила застосувати примусовий захід виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_7 у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього. Пояснила, що отримані ОСОБА_5 від ОСОБА_11 3000 грн сторона потерпілих не розцінює як часткове відшкодування матеріальної шкоди, це є відшкодування витрат потерпілої сторони на послуги таксі. Тому просила задовольнити цивільний позов в повному обсязі, стягнути на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 6 088,17 грн та моральної - 40 000 грн.

Малолітній потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник - ОСОБА_5 висловили спільну позицію зі своїм представником та просили цивільний позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позову ОСОБА_5 зазначила, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 життя її сина - малолітнього потерпілого ОСОБА_4 було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Тому, понесено значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок ОСОБА_4 . Враховуючи страждання, змушені зміни у житті та порушення нормального способу життя, що було викликано проходженням стаціонарного лікування, перенесений біль малолітнім ОСОБА_4 розмір завданої майнової шкоди становить 6 088,17 грн, розмір моральної шкоди оцінює в сумі 40 000 грн.

Представники Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради та сектору ювенальної превенції Салтівського Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явилися про дату час, місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

В судовому засіданні було допитано потерплого, свідків та досліджено письмові докази, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_7 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння, а саме:

- показами, допитаного у судовому засіданні малолітнього потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що 18.11.2023 після школи він з друзями пішов гуляти та побачив знайомих - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Далі між ОСОБА_15 та одним із хлопців - ОСОБА_16 , який є його другом, виник конфлікт, в ході якого він намагався рознімати ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , але ОСОБА_18 вдарив його 2-3 рази в грудну клітину та наніс один удар у ділянку носу, після чого йому стало важко дихати. Звернувшись до лікарні з`ясувалося, що ніс зламаний. Він лікувався стаціонарно;

- показами, допитаної у судовому засіданні в якості свідка малолітньоїОСОБА_19 в присутності законного представника ОСОБА_20 , яка пояснила, що в момент коли ОСОБА_18 бився з ОСОБА_16 прийшов ОСОБА_21 , щоб припинити бійку, але ОСОБА_18 вдарив ОСОБА_22 декілька ударів у тулуб та в ніс, локалізацію та кількість ударів вона не може конкретизувати;

- показами, допитаних у судовому засіданні в якості свідків малолітніхОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які в присутності законних представників ОСОБА_25 та ОСОБА_26 відповідно, кожний окремо пояснили, що під час бійки ОСОБА_18 наніс ОСОБА_27 декілька ударів по тулубу та в ділянку носу, локалізацію та кількість вони не можуть конкретизувати;

- консультативним висновком від 24 листопада 2023 року КНП «МКЛ №30» ХМР, відповідно до якого ОСОБА_4 було встановлено діагноз: травма носа. Закритий переломом кісток носу. Гематома переділки носу;

- виписним епікризом від №9123 з КНП «МКЛ №30» ХМР від 01 грудня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 було встановлено діагноз: травма носа. Закритий переломом кісток носу без зміщення. Гематома переділки носу;

- висновком судово-медичної експертизи № 09-1724/2023 від 19 грудня 2023 року, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_4 спричинено закриту тупу травму лицьового черепу у вигляді перелому кісток носу із наявністю гематоми в даній ділянці (переділка носу), яка утворилась від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удару чи удар-здавлення та могла бути отримана не пізніше 22.11.2023, які за ступенем тяжкості згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-1724/2023 від 19.12.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 дня) за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Відтак, дослідивши матеріали кримінального провадження, допитавши неповнолітнього ОСОБА_7 , малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , малолітніх свідків, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що неповнолітній ОСОБА_7 18.11.2023 при обставинах, вказаних в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вислухавши думку всіх учасників судового розгляду, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд вбачає всі підстави для застосування примусового заходу виховного характеру, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст.22 КК України кримінальна відповідальність за даний злочин настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент скоєння суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, тобто він не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Досліджені судом фактичні дані вказують, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_7 було тринадцять років, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

В силу ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Як вбачається з клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру та розписок захисника - адвоката ОСОБА_9 , неповнолітнього ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , останні не заперечували щодо складення та надсилання клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру до суду.

Згідно ч.1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосовувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

При визначенні виду примусового заходу виховного характеру, суд враховує характер вичиненого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_7 , яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, наслідки цього діяння у виді спричинення легкого тілесного ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, малолітньому потерпілому ОСОБА_4 , особу неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому станом на час розгляду клопотання виповнилось 15 років, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, його соціальні зв`язки та умови проживання та виховання, рівень розвитку, враховуючи умови його життя, суд приходить до висновку, що до неповнолітнього ОСОБА_7 необхідно застосувати примусовий захід виховного характеру, передбаченого п.1 ч.2 ст.105 КК України, у виді застереження, оскільки саме такий вид примусових заходів, на думку суду, є достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових правопорушень.

При розв`язанні цивільного позову щодо стягнення на користь ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди, суд дійшов наступного.

Законний представник неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5 звернулася із цивільним позовом до законного представника особи, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність - ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди та просила стягнути на її користь 6018,77 грн майнової шкоди та 40 000 грн. моральної шкоди .

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Із урахуванням вимог ст. ст. 1179, 1180 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Але відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на час вирішення цивільного позову досяг 15 років, будь-якого майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, у нього немає. Під час розгляду кримінального провадження факт спричинення неповнолітнім ОСОБА_7 малолітньому потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підтверджується висновком судово-медичної експертизи №09-1724/2023 від 19.12.2023.

Майнова шкода потерпілою стороною обґрунтовується витратами на лікування. В обґрунтування позовних вимог в цій частині цивільний позивач надала фіскальні чеки.

Належним чином сформованих та оформлених направлень чи рецептів лікаря із зазначенням у них медичних препаратів, які містяться у фіскальних чеках, суду надано не було. Слід звернути увагу, що вказані направлення та рецепти також відсутні у наданому суду виписному епікризі від №9123 з КНП «МКЛ №30» ХМР.

Відсутність вказаних доказів унеможливлює суд встановити факт придбання вказаних лікарських препаратів цивільним позивачем з метою лікування у зв`язку із шкодою здоров`я, завданою незаконними діями ОСОБА_7 та які є предметом розгляду кримінального провадження № 0000516 від 24.11.2023.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої сторони в частині відшкодування майнової шкоди задоволенню не підлягають за недоведеністю вимог.

Щодо позовних вимог про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої малолітньому потерпілому ОСОБА_4 , у розмірі 40 000 грн, то на думку суду, вони підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові від 03.10.2019 року у справі №709/1173/17 Верховний суд зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок завдання малолітньому потерпілому ОСОБА_4 неповнолітнім ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, малолітньому потерпілому ОСОБА_4 завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що дії неповнолітнього ОСОБА_7 викликали страждання, негативні емоції, психічні переживання, ОСОБА_4 був позбавлений можливості реалізації своїх звичок, відбулося порушення його звичного способу життя.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд враховує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а тому, враховуючи надане законним представником малолітнього потерпілого обґрунтування рівня, характеру, тривалості та обсягу душевних та психічних страждань, характеру майнових та немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його житті, а також, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, завданої суспільно небезпечними діями неповнолітнього ОСОБА_7 , які спричинили короткочасний розлад здоров`я малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , пережитий стрес та біль, та конкретні обставини встановлені судом, становить 22 000 грн, та вважає, що саме такий розмір відповідає душевним переживанням, пов`язаним із завданням легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`ямалолітнього потерпілого ОСОБА_4 .

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 326, 370, 372, 497, 498, 499, 501 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно неповнолітнього ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, примусові заходи виховного характеру, у вигляді застереження.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копію ухвали надіслати до Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради та Сектору ювенальної превенції Салтівського Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області для взяття на профілактичний облік та проведення заходів індивідуальної профілактики.

Повний текст ухвали складено 15.09.2025.

Суддя: ОСОБА_1