У Х В А Л А

07.11.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, в кримінальному провадженні № 0001741 від 11.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богунського районного суду міста Житомира перебуває зазначена скарга, яка згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 07.10.2025 передана для розгляду слідчому судді ОСОБА_3 , та ним заявлено самовідвід у розгляді скарги, мотивований тим, що ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду міста Житомира від 15.10.2025 та 29.10.2025 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_3 та оскільки заявником вдруге було висловлено недовіру слідчому судді, тому з метою усунення звинувачень в необ`єктивному та упередженому розгляді скарги вважає неможливим розгляд скарги під своїм головуванням.

У судове засідання заявник та слідчий не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили.

Обставини, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, передбачені ч. 1 ст. 75 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як визначено ч. ч. 1, 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Нормами ч. 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність, а особа, що заявила відвід (самовідвід), повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує його заявлення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу чи самовідводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування складу суду для розгляду конкретної справи у встановлений законом спосіб (об`єктивний критерій), та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. До таких прикладів відноситься якщо: 1) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається; 2) раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок; 3) суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Враховуючи наведені у заяві обставини, заявлений самовідвід не містить належних даних, які б свідчили про наявність передбачених КПК України підстав для відводу слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_3 та зводиться до того, що ОСОБА_4 було двічі висловлено недовіру слідчому судді в заявлених ним відводах у розгляді скарги, в задоволенні яких відмовлено ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду міста Житомира від 15.10.2025 та 29.10.2025. Проте такі обставини жодним чином не свідчить про наявність сумніву в об`єктивності, неупередженості чи безсторонності судді, а також що для судді не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено визначених ст. 75 КПК України підстав для задоволення заяви про самовідвід слідчого судді в розгляді скарги.

Керуючись ст. ст. 75, 80 82 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, в кримінальному провадженні № 0001741 від 11.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1