ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА
Обґрунтовуючи внесене клопотання слідчий вказує, що до Фастівської місцевої прокуратури надійшло звернення директора ДП "Дослідне господарство "Дмитрівка" про те, що під час інвентаризації земель, які передані господарству в постійне користування встановлено наявність самовільного будівництва. Також встановлено, що частину земельної ділянки підприємства надано у тимчасове користування.
Державне підприємство «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України відповідно до свого статуту безпосередньо підпорядковане Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України. Підприємство загально підпорядковується Національній академії аграрних наук України.
Відповідно до статуту Національної академії аграрних наук України встановлюється заборона передачі землі, що надана з постійне користування державним підприємствам у будь-якій формі (оренда, спільна діяльність).
В 2016 році було розпочато приєднання Державного підприємства «Дослідного господарства «Борівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України.
Землі, надані Державному підприємству «Дослідне господарство «Борівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України в постійне користування на підставі акта права постійного користування серія КВ №15 від 13 квітня 1995 року, які знаходяться в смт. Борова Київської області.
Під час інвентаризації земель директором Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України виявлено в смт. Борова незаконні забудови (нежитлові приміщення, склади) на землях, що знаходяться в постійному користуванні Державного підприємства «Дослідне господарство «Дмитрівка» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 , місцезнаходження особи-підприємця: АДРЕСА_1 .
Під час досудового розслідування від Борівської селищної ради надійшла відповідь на запит, якою повідомлено про те, що на підставі рішення Борівської селищної ради №4 від 23.05.2006 року з ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі від 05.06.2006 року на строкове платне користування земельної ділянки площею 0,15 га «для розміщення цеху залізобетонних виробів».
24.06.2019 року Борівською селищною радою в складі комісії було здійснено обстеження земельної ділянки, яка належить на праві постійного користуванні Державному підприємству «ДГ «ДМИТРІВКА» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України та встановлено, що частиною земельної ділянки приблизно 0,30 га користується ФОП ОСОБА_5 . А саме станом на 24.06.2019 року на земельній ділянці знаходились тимчасові споруди, які використовуються для виготовлення та зберігання залізобетонних виробів.
Згідно відповідей Фастівської міської ради, Фастівської районної державної адміністрації Київської області будь яких рішень стосовно передачі земельних ділянок у власність чи користування (у тому числі на умовах оренди) та надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою не приймалось, також відсутні будь які звернення щодо укладення договору оренди землі, поновлення існуючого договору оренди землі на новий строк від ОСОБА_5 .
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав й ньому наведених та просила його задовольнити.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя не знаходить підстав для його задоволення з огляду на наступне.
Вимогами ч.1 ст. 237 КПК України визначено: «З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів».
При цьому за ч.2 цієї статті огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно з ч. 2 ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
За ч.1 та ч.2 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. При цьому під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Відповідно до ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
При цьому клопотання слідчого має відповідати вимогам ч.3 ст.234 КПК України, зокрема в ньому мають бути зазначені найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням; обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. Зазначена вимога не поширюється на випадки проведення обшуку з метою відшукання знаряддя кримінального правопорушення, предметів і документів, вилучених з обігу.
Згідно з ч.5 ст.234 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1)було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 233-236, 309 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1