Справа № 297/3732/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 15.06.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він діючи умисно, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою із ОСОБА_8 та невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_9 », сприяв шляхом надання засобів незаконному переправленню через державний кордон України громадян України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_4 , за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений слідством спосіб ОСОБА_5 погодився на пропозицію невстановлених слідством осіб (особи) сприяти у незаконному переправленні вищевказаних осіб через державний кордон України.

Зокрема, 28.04.2023 в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою виконання наперед обумовленого злочинного умислу про переправлення осіб через державний кордон з невстановленою особою та ОСОБА_8 в смт. Буштино Тячівського району на автомобілі «SkodaSuperb» д.н.з. НОМЕР_1 , підібрав ОСОБА_10 з яким направився до м. Хуст.

У подальшому, ОСОБА_5 на попередньо обумовленому місці зустрівся з засудженим ОСОБА_8 в м. Хуст біля магазину «Антоніо», де за вказівкою ОСОБА_8 в автомобіль ОСОБА_5 пересіли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Продовжуючи злочинний умисел ОСОБА_5 на автомобілі «SkodaSuperb» д.н.з. НОМЕР_1 , перевіз ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , з метою їх незаконного переправлення до населеного пункту Дийда Берегівського району в безпосередню близькість до державного кордону України з Угорщиною, де останні вийшли з автомобіля ОСОБА_5 та по раніше прокладеному маршруту, скинутому невстановленою слідством особою на телефон ОСОБА_10 , вирушили у напрямку державного кордону України.

Однак, о 22 години 40 хвилин ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 були викриті та затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_5 в напрямку 202 прикордонного знаку на околиці с. Дийда Берегівського району.

З врахуванням вищенаведеного, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, за ч. 2 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 оголосила угоду про визнання винуватості від 22.01.2026 року, яка укладена між прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_6 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Відповідно до умов вказаної угоди від 22.01.2026 року неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 за участі його законного представника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000374 від 15.06.2023 року, за спільною ініціативою та обопільною згодою, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 470, 472, 473 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 332 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання неповнолітньому обвинуваченому за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. Крім цього сторони узгодили звільнення від відбування покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 75, 104 Кримінального кодексу України та узгодили покладення на нього обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Також, у даній угоді зазначені та роз`яснені неповнолітньому обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав в повному обсязі та просив затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 та законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 просили затвердити угоду про визнання винуватості та ствердили, що з її змістом обвинувачений повністю погоджується, вину свою беззастережно визнає та укладення угоди про визнання винуватості є добровільним.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнає себе винуватим є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. ч. 4-5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом роз`яснені прокурору та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, який є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 22.01.2026 року вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угод про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угод не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченими взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ст. 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши думку учасників кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 22.01.2026 року між прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_6 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 , визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. ст. 75, 104 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 липня 2023 року про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000296 від 01.05.2023 року скасувати.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 314, 374 ч. 4, 468, 469, 472- 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.01.2026 року у кримінальному провадженні №0000374 від 15.06.2023 року, між прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_6 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити узгоджене в угоді сторонами покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням відповідно п. п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді нічного домашнього арешту.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 липня 2023 року про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000296 від 01.05.2023 року скасувати.

Речові докази, а саме:

-CD-R диск з копією фонограми допиту свідків слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області; DVD-R диск, на якому наявні відеозаписи з камер відео спостереження торговельного магазину «Антоніо» за 28.04.2023 року в період часу з 19:00 год. по 23:00 год., CD-R диск «Acent», на якому міститься інформація під назвою «УНІВЕРСАЛБАНК вих. 7574-Т» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

-Мобільний телефон марки «TECNO», який поміщено до спецпакету НПУ ГСУ №7258724 повернути власнику ОСОБА_5 .

-Транспортний засіб, марки «SKODA», модель «Superb», д.н.з. « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «SKODA», модель «Superb», НОМЕР_2 на який накладено арешт у вигляді заборони відчуження залишити ОСОБА_7 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_13