Справа № 504/1314/25
Номер провадження 1-кп/504/598/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000109 від 27.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ананьїв, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами та 08.09.2009 отримала посвідчення водія НОМЕР_1 з категорією «В». 27.02.2025 о 16.51 год., ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювала рух у денний час доби, в умовах необмеженої видимості, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Софіївська в селі Крижанівка Одеського району Одеської області, при цьому, знаходилась під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (в сечі виявлені психоактивні речовини бензодіазепіни), чим позбавила себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну, контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, відповідно, грубо порушила вимоги пункту 2.9. а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила), згідно якого (п. 2.9.) «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», наблизившись до нерегульованого перехрестя з автомобільною дорогою загального користування міжнародного значення М-28 сполученням «Одеса-Південне-/М-14/», що має відповідне обладнання дорожнього покриття та придорожньої зони, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина по дві смуги для руху у протилежних напрямках, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою 1.1. (вузька суцільна лінія, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, позначає межі проїзної частини, на які в?їзд заборонено), 1.5. (позначає межі смуг руху за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку), виїхала на головну дорогу, виконуючи маневр лівого повороту, у напрямку міста Південне, всупереч дорожньому знаку 4.2. «Рух праворуч», який установлений по вулиці Софіївська, перед виїздом на це перехрестям, та дорожньої розмітки 1.1., яка дозволяла рух виключно праворуч.

У той самий час, проїзну частину автодороги M-28, зі сторони вулиці Рибача у напрямку вулиці Софіївська, у місці, де відсутні пішохідні переходи, перетинали пішоходи ОСОБА_4 і її малолітній син ОСОБА_9 , рухаючись у темпі спокійного кроку, з правого боку ліворуч за ходом руху автомобіля «CHEVROLET VOLT».

Під час виконання повороту ліворуч, водій ОСОБА_6 не переконалась, що змінюючи напрямок руху на нерегульованому перехресті, де виконання цього маневру заборонено дорожнім знаком і дорожньою розміткою, своїми діями вона не створить небезпеки для життя і здоров?я інших учасників дорожнього руху, не спричинить матеріальних збитків, чим проявила кримінальну протиправну недбалість.

Як наслідок, рухаючись по автодорозі М-28 зі швидкістю близько 9,6 км/год, перетинаючи острівець безпеки, розташований по середині проїзної частини, водій ОСОБА_6 не вжила заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, вкрай уважною не була, постійно за дорожньою обстановкою та її зміною не стежила, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшила швидкість руху керованого транспортного засобу, щоб не створити небезпеки для пішоходів, котрі перетинали проїзну частину, по якій вона рухалась, і допустила наїзд передньою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_9 , під час якого відбулось відкидання тіла потерпілого, з наступним його падінням на дорожнє покриття.

Своїми необережним діями водій ОСОБА_6 грубо порушила вимоги пунктів: 1.5.; 1.7.; 2.3. б); 10.1.; 12.3. дорожнього знаку 4.2. і дорожньої розмітки 1.1. Правил, що зобов?язують водія:

- п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 1.7. «Водії зобов?язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»;

- п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди»;

- розділ 33. «Дорожні знаки». 4.2 «Рух праворуч». Знак дозволяє рух лише праворуч. Дія знаку не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений»;

- розділ 34. «Дорожня розмітка». 1.1. - (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в?їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18.; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15. Лінії 1.1. і 1.3. перетинати забороняється».

В наслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з травматичним розходженням вінцевого шву зліва, забійна рана лівої лобно-скроневої ділянки, садна волосяної частини голови та чола; підвивих в атланто-аксіальному суглобі; закрита травма грудної клітки із малим закритий перелом кісток тазу (лівої клубової кістки із задовільним станом уламків); закритий перелом лівої стегнової кістки, які оцінюються у єдиному комплексі і відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «CHEVROLET VOLT», реєстраційний помер НОМЕР_2 , регламентувались вимогами пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, належним виконанням якого водій мав гарантовану технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Дії водія автомобіля «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , що не відповідали вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у прямому причинному зв?язку з настанням цієї даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, водій ОСОБА_10 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 1.7.; 2.3. б); 2.9. a); 10.1.; 12.3. дорожнього знаку 4.2. і дорожньої розмітки 1.1. «Правил дорожнього руху», гарантовано мала технічну можливість запобігти ДТП і її фактичні дії знаходяться у причинному зв?язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена вину у вчиненому правопорушенні визнала частково та надала суду такі показання. 27.02.2025, близько обіду, вона забрала дитину з дитячого садка та поїхала до дому. Виїжджаючи з дитячого садка, вона порушила вимоги ПДР, зокрема вимоги дії знаку та подвійної суцільної дорожньої розмітки, перед цим, впевнившись, що перешкод для руху немає. Намагаючись повільно здійснити маневр повороту в напрямку свого дому, вона почула поштовх. Спочатку вона подумала, що здійснила наїзд на невелику перешкоду, можливо тварину. Після цього, вона зупинилася, відчинила двері та побачила, що під її автомобілем знаходиться дитина. Це був хлопчик, який плакав. Після цього, водії, що рухалась поруч зупинилися, припідняли її автомобіль, а вона витягла дитину з під авто. Обвинувачена зателефонувала за медичною допомогою, а потім і до поліції. Вона перебувала, дещо в шоковому стані. По прибуттю швидкої допомоги дитину госпіталізували. Поліцейські оформили ДТП. Після цього, обвинувачена дуже хвилювалася за здоров`я потерпілого та мала дуже негативний психологічний стан. Усю завдану шкоду вона відшкодувала, відвідувала потерпілого в лікарні, надавала усю необхідну допомогу. В день події обвинувачена не приймала лікарських препаратів, що знижують увагу та реакцію. Обвинувачена повідомила, що за чотири дні до ДТП вона приймала лікарський препарат «Гідазепам», який вона почала приймати з 18.02.2025 року і приймала такий чотири дні, випила лише чотири пігулки. Обвинувачена повідомила, що в день події вона не перебувала під впливом «Гідазепаму», оскільки припинила його вживання за довго до події ДТП. Разом з тим, після ДТП, обвинувачена проходила огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, здавала відповідний біологічний матеріал сечу. З висновком про результати огляду обвинувачена ознайомилася вже безпосередньо перед направленням матеріалів до суду. Обвинувачена не заперечувала вину у спричиненні ДТП, порушення нею ПДР, а також причинового зв`язку між її діями та травмами потерпілого, як і не оспорювала доказів, що зібрані органом досудового розслідування ,щодо цих обставин. Обвинувачена не заперечувала наявність в її біологічному матеріалі сечі бензодіазипінів, проте вказувала, що концентрація вказаних речовин не впливала на її здатність належно керувати транспортним засобом, не гальмувала її реакцію, оскільки була незначною.

27 лютого 2025 року зареєстроване кримінальне провадження за № 0000109.

Незважаючи на позицію обвинуваченої, щодо часткового визнання вини у вчиненому правопорушенні, її винуватість підтверджується наступними дослідженими доказами, зокрема даними:

-рапорту служби «102», згідно якого на лінію надійшло повідомлення про те, що 27.02.2025 року о 16 год. 54 хв. у с. Крижанівка, автомобіль біля дитячого садочка збив дитину. Заявник ОСОБА_11 ;

-рапорту служби «102» про подію із органів охорони здоров`я;

-протоколу огляду місця події від 27.02.2025, згідно якого подія мала місце на трасі м28 14 км.+ 700 метрів, у с. Крижанівка Одеського району Одеської області. Оглядом встановлено вид події наїзд; проїзна частина горизонтальна ділянка, покриття асфальтобетонне без значних пошкоджень, наявні по дві смуги у протилежних напрямках. Встановлено наявність розмітки в т.ч. 1.1. подвійна суцільна, дорожніх знаків 2.1. дати дорогу, 4.2. поворот праворуч, 1.3.3. поява дітей, 1.13. слизька дорога. Загальна видимість 100 м. Описано пошкодження автомобіля «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , казано, що зі слів ОСОБА_12 після наїзду під колесами виявлено хлопчика 10 років. Оглядом встановлено наявність крові у місці наїзду. Несправностей автомобіля «CHEVROLET VOLT» не виявлено. Слідів гальмування не виявлено. Вилучено автомобіль «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

-схеми ДТП та фототаблиці, що є додатками до протоколу огляду місця ДТП від 27.02.2025 року, на яких, як схематично так і візуально вказане розташування об`єктів у місці ДТП;

-акту медичного огляду ОСОБА_6 № 000481, проведеного 27.02.2025 о 19.15 годині, згідно якого встановлено заключний діагноз про те, що ОСОБА_6 перебуває під впливом лікарських препаратів (бензодіазепінів), що знижують увагу та швидкість реакції;

-висновку від 07.03.2025 року № 000481 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 , проведеного 27.02.2025 о 19.15 годині, згідно змісту якого ОСОБА_6 перебуває під впливом лікарських препаратів (бензодіазепінів), що знижують увагу та швидкість реакції;

-результату токсикологічного дослідження ОСОБА_6 № 250, розпочатого 28.02.2025 та закінченого 03.03.2025, згідно змісту якого у біологічному матеріалі ОСОБА_6 виявлено бензодіазепіни;

-відповіді КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» від 27.03.2025 № 1975, згідно якого бензодіазепіни клас психоактивних речовин зі снодійним, седативним, анксіолітичним (зменшення тривожності), міорелакуючим і протисудомним ефектами;

-висновку експерта № 1088-34-25 автотехнічної експертизи дослідження технічного стану автомобіля Chevrolet Volt, складеного 24.03.2025, згідно якого на момент ДТП рульове керування автомобіля, його ходова частина дозволяли водієві керувати ним, не мали несправностей, які призводили до раптової для водія, відведення автомобіля убік або раптової втрати керованості транспортним засобом, робоча гальмівна система автомобіля дозволяла керувати швидкість транспортного засобу, не мала несправностей, що призводять до раптової для водія відмови, раптового відведення автомобіля убік при русі і гальмуванні, система світла фар у працездатному стані;

-висновку експерта № 1087-34-25 транспортно-трасологічної експертизи дослідження технічного стану автомобіля Chevrolet Volt, складеного 24.03.2025, згідно якого пошкоджень і слідів на автомобілі, які б однозначно можна було віднести до факту контактування з тілом людини при наїзді автомобіля на пішохода, при огляді не виявлено, відзначено, що при малих швидкостях руху автомобіля та при дотичному контактуванні пішохода з автомобілем, на ньому може і не утворюватися візуально чітких слідів, сліди в передній лівій частині автомобіля знизу могли бути утворені при контактуванні автомобіля з об`єктом, що не має міцних кромок і частин, а також можливі при наїзді автомобіля на тіло людини, яке розташовувалось в горизонтальному або близькому до нього положенні;

-протоколу про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки та відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки та відеозапису від 28.02.2025, згідно якого гр. ОСОБА_13 відеофайл «Video ДТП 2025-02-27»;

-описом речей і документів, що були вилучені на підставі постанови від 28.02.2025, згідно якої у приміщенні магазину «Каміни і гриль» було вилучено цифровий носій компакт диск з відеофайлом, що містить інформацію про обставини ДТП, що мала місце 27.02.2025 о 16.51 годині за участю автомобіля «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

-протоколом огляду предмету від 28.02.2025 компакт DVD-R диску, на якому міститься відеозапис із назвою «Video ДТП 2025-02-27», дата створення 28.02.2025, згідно якого оглянуто цей цифровий носій;

-відеозапису «Video ДТП 2025-02-27», з якого вбачається, як 27.02.2025 року автомобіль «CHEVROLET VOLT» пересікаючи дві смуги руху виконує маневр повороту ліворуч, при цьому здійснюючи наїзд на пішохода, а після цього здійснює рух заднім ходом на невелику відстань;

-протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки та відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки та відеозапису від 01.03.2025, згідно якого гр. ОСОБА_14 надав слідчому відеофайл «видео ДТП»;

-описом речей і документів, що були вилучені на підставі постанови від 01.03.2025, згідно якої у приміщенні Фонтанської сільської ради було вилучено цифровий носій компакт диск з відеофайлом, що містить інформацію про обставини ДТП, що мала місце 27.02.2025 о 16.51 годині за участю автомобіля «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

-протоколом огляду предмету від 01.03.2025 компакт DVD-R диску, на якому міститься відеозапис із назвою «видео ДТП», дата створення 28.02.2025, згідно якого оглянуто вказаний цифровий носії;

-відеозапису із назвою «видео ДТП», з якого вбачається, як 27.02.2025 року автомобіль «CHEVROLET VOLT» пересікаючи дві смуги руху виконує маневр повороту ліворуч, при цьому здійснюючи наїзд на пішохода, а після цього здійснює рух заднім ходом на невелику відстань;

-висновку експертів № 1107-34-25 судової експертизи по результатам досліджень виконаних в рамках експертних спеціальностей 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів» 10.1 «Дослідження обстановки і механізму дорожньо-транспортних пригод», складеного 24.03.2025, згідно якого дії водія Chevrolet Volt, не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, та з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з ДТП, швидкість руху автомобіля Chevrolet Volt при його русі до місця ДТП складала приблизно 9,6 км/год;

-висновку комісійної судово-медичної експертизи № 51 від 04.03.2025, згідно якого у малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маються такі тілесні ушкодження: закрита черепно мозкова травма у формі забою головного мозку, травматичним розходженням вінцевого шву зліва, забійної рани лівої лобно-скроневої ділянки, садна волосяної частини голови та чола; підвивих в атланто-аксіальному суглобі; закрита травма грудної клітки із малим пневмотораксом зліва; закритий перелом кісток тазу (лівої клубової кістки із задовільним стоянням уламків); закритий перелом лівої стегневої кістки; дані ушкодження виникли внаслідок дії тупих предметів, якими могли бути частини кузову автомобіля при контакті з тілом пішохода та дорожнього покриття; дані ушкодження могли бути спричинені 27.02.2025 року; дані ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

-протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.03.2025 року, згідно якого здійснено доступ до медичної документації потерпілого ОСОБА_9 Експерт КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_15 , в судовому засіданні підтвердив правильність цього висновку та повідомив, що він був залучений в якості голови комісії проведення судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_9 , 2017 р.н., На запитання захисника ОСОБА_16 відповів, що вінцевий шов знаходиться на голові. Коронарний та вінцевий шов це одне і теж. На запитання захисника чи може бути розходження вінцевого шву анатомічною особливістю дитини, відповів, що в діагнозі сказано про травму, а додатково таке питання ніхто не ставив, теоретично можливо, але це питання спеціально не досліджувалося, оскільки перед експертом стояли стандартні питання, а саме характер, локалізація та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Якщо мова йде про вади, потрібно додатково досліджувати розходження вінцевого шву. На запитання захисника як вплинуло розходження вінцевого шву на стан здоров`я дитини, експерт відповів, що треба ще раз дивитися дитину, чи є наслідки перенесеної травми, розходження вінцевого шву, це є загроза для життя, травматичне розходження вінцевого шву це повний перелом, це відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Симптоматику черепно мозкової травми обумовлює не сам перелом, а забій головного мозку. На момент стаціонарного обстеження значної неврологічної симптоматики не спостерігалося;

-показаннями законного представника потерпілого ОСОБА_4 , яка повідомила, що вона разом з дитиною йшли на заняття, з ліва та з права горіло зелене світло, вона бачила як стояла біла машина, але вона стояла, вона не їхала. Вони переходили дорогу, та коли дійшли до середини дороги, вона впала на машину, а потім на землю, як дитина опинилася під машиною вона не розуміє. Наразі дитина продовжує лікування, відвідує психолога, син боїться виходити на вулицю, а вона з ним сидить в школі, на уроках. Фізично син кульгає, почали зростатись кістки, йому не можна бігати, тільки повільно ходити. На запитання прокурора відповіла, що машина спочатку збила її, яка була швидкість машини вона не знає, коли вона почала кричати нікого поблизу не було, ще горіло зелене світло, син опинився під машиною. До цього випадку ніяких вад розвитку у дитини не було, зазначила, що обвинувачена відшкодувала всі збитки, стосовно покарання для обвинуваченої зазначила, що не наполягає на застосуванні суворого покарання. На запитання захисника відповіла, що ОСОБА_6 виплатила компенсацію. Неприродної поведінки обвинуваченої не було.

За згодою учасників провадження, відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК, враховуючи відмову ОСОБА_6 , що була висловлена в присутності її захисника та прокурора, від допиту свідків та потерпілого, допит вказаних осіб не здійснювався. Сторонам роз`яснено обмеження права на апеляційне оскарження вироку суду, через недослідження вказаних показань. Сторони зазначили, що обставини, які доводяться показаннями вищевказаних осіб, стосуються події ДТП та отримання потерпілим відповідних тілесних ушкоджень і такі обставини учасниками не оспорюються, а тому суд визначив неповний обсяг дослідження доказів у кримінальному провадженні, визнавши недоцільним дослідження показань свідків та малолітнього потерпілого.

Досліджені докази є належними, оскільки містять дані щодо предмету доказування, достовірними, оскільки судом не встановлено, що вони створені штучно або є такими в яких наведена не достовірна інформація, допустимими, оскільки отримані у передбачений законом спосіб, з дотриманням прав і свобод учасників провадження, а також достатніми для констатації висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Захисник ОСОБА_8 звернувся із клопотанням про визнання недопустимими доказами: акту медичного огляду № 000481 від 27.02.2025 року; висновку щодо результатів медичного огляду від 04.03.2025 року; результату токсикологічного дослідження № 250 від 03.03.2025 року. Клопотання вмотивоване тим, що зразок біологічного матеріалу ОСОБА_6 , який є базовим доказом у справі, був знищений 10.06.2025 року, що позбавило, як сторону захисту, так і суд можливість перевірити правильність акту медичного огляду, висновку щодо результатів медичного огляду, результату токсикологічного дослідження, які як докази похідні, повинні бути визнані недопустимими.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторони захисту суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Судом встановлено, що документи, а саме акт медичного огляду № 000481 від 27.02.2025 року, висновок щодо результатів медичного огляду від 04.03.2025 року, результат токсикологічного дослідження № 250 від 03.03.2025 року, були отриманні стороною обвинувачення в порядку визначеному законом, без жодних порушень прав і свобод людини, в т.ч. і обвинуваченої, а тому підстав для визнання вказаних документів недопустимими доказами суд не вбачає. Крім того, відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 визначено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження. Другий набір ємностей зберігається при температурі мінус 20 °C протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв. При цьому, обов`язку органу охорони здоров`я зберігати зразки біологічного середовища понад вищевказану норму Інструкцією не передбачено. В свою чергу, зразки біологічного середовища не є окремими доказами у цьому кримінальному провадженні, не долучалися до такого провадження органом досудового розслідування, не збиралися і стороною захисту. Акт медичного огляду № 000481 від 27.02.2025 року та висновок, щодо результатів медичного огляду від 04.03.2025 року, складений з врахуванням відповідних даних лабораторного дослідження, проте такі дані не є основоположними при встановлені лікарем відповідного діагнозу, а враховуються останнім при дослідженні всіх обставин огляду в сукупності, в т.ч. і клінічної картини. За таких обставин, нормативне знищення другого набору ємності із зразками біологічного матеріалу ОСОБА_6 не призводить до визнання недопустимими відповідного акту огляду та висновку огляду. Суд зазначає, що жодних клопотань про визнання речовим доказом відповідної ємності з біологічним матеріалом, про призначення додаткових чи повторних експертиз, на стадії досудового розслідування, сторона захисту не заявляла, як і не зверталась до закладу охорони здоров`я про продовження строку зберігання біологічного матеріалу. Більше того, сама обвинувачена не заперечувала факту вживання лікарського засобу Гідазепам за певний час до події ДТП, як і не заперечувала наявність в її біологічному середовищі бензодиазепінів, а тому підстави для задоволення клопотання захисника відсутні.

Посилання захисника на правову позицію у справі № 755/12333/17 є безпідставними, оскільки справа за вказаним номером є цивільною справою про розірвання шлюбу, яка розглядалася судом першої інстанції.

Крім цього, захисник звернувся до суду з клопотанням про перекваліфікацію вчиненого обвинуваченого діяння на ч. 2 ст. 286 КК України, мотивуючи таке тим, що для кваліфікації діяння за ст. 286-1 КК України недостатньо лише факту виявлення певної речовини. Необхідно довести наявність такого її впливу, який реально знижував здатність водія керувати транспортним засобом (постанови ККС ВС у справах № 751/6070/19 від 15.09.2021, № 466/2891/18 від 21.04.2021). Сторона обвинувачення не надала жодного доказу такого впливу, а висновок експертів прямо його заперечив.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 420/1667/18 (провадження № 51-10433 кмо 18), обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч. 1 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII); по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч. 2 цієї норми.

Системне тлумачення норм кримінального процесуального закону, а також позиції об`єднаної палати Верховного Суду в частині вирішення питання обов`язковості проведення експертизи з подальшим складенням відповідного висновку експерта свідчить про те, що суд, обґрунтовуючи свою позицію щодо перебування особи у стані сп`яніння, вправі досліджувати та посилатись не лише на висновок експертизи, а й на інші докази, зокрема, і медичні документи, які підтверджують такий факт (акти судово-медичних досліджень, довідки, видані медичними установами тощо).

Стороною обвинувачення, як на докази перебування ОСОБА_6 під впливом лікарського засобу надано акт медичного огляду ОСОБА_6 № 000481, проведеного 27.02.2025 о 19.15 годині, згідно якого встановлено заключний діагноз про те, що ОСОБА_6 перебуває під впливом лікарських препаратів (бензодіазепінів), що знижують увагу та швидкість реакції; висновок від 07.03.2025 року № 000481, щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 , проведеного 27.02.2025 о 19.15 годині, згідно змісту якого ОСОБА_6 перебуває під впливом лікарських препаратів (бензодіазепінів), що знижують увагу та швидкість реакції; результат токсикологічного дослідження ОСОБА_6 № 250, розпочатого 28.02.2025 та закінченого 03.03.2025, згідно змісту якого у біологічному матеріалі ОСОБА_6 виявлено бензодіазепіни; відповідь КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» від 27.03.2025 № 1975, згідно якого бензодіазепіни клас психоактивних речовин зі снодійним, седативним, анксіолітичним (зменшення тривожності), міорелакуючим і протисудомним ефектами. Вказані докази є допустимими, а також належними доказами пересування ОСОБА_6 під впливом лікарського препарату під час наїзду на малолітнього пішохода. Сама обвинувачена не заперечувала факту вживання лікарського засобу Гідазепам до події кримінального правопорушення. Будь-яких доказів зворотного, а також доказів недостовірності вищевказаних документів суду надано не було. Таким чином, посилання сторони захисту про те, що наявність у біологічному середовищі ОСОБА_6 заборонених препаратів у кількості, які не впливали на її свідомість та дозволяли безпечний рух джерелом підвищеної небезпеки суд до уваги не бере.

Більше того, положеннями чинного законодавства не вимагається встановлення кількісних показників лікарської речовини для визначення стану впливу такої на свідомість особи. Суд виходить із того, що обвинувачена, повинна була враховувати, що вона вживала Гідазепам і такий препарат може виводитися з організму людини досить тривалий час, близько 4 діб (залежно від фізіології людини) і навіть невеликі залишкові дози бензодиазипінів здатні впливати на реакцію людини. З цих підстав, саме по собі визначення кількісного вмісту вказаних препаратів та можливе встановлення в організмі людини невеликої кількості таких, висновків суду не спростовує.

При цьому, висновків суду не спростовує і висновок експертів № 123 від 18.08.2025 року, оскільки такий жодним чином не виключає впливу бензодіазепінів на свідомість ОСОБА_6 та містить ствердного формулювання про те, що така не перебувала під впливом лікарських засобів, а самі експерти вдалися до оцінки доказів, що наявні в матеріалах справи та зазначили про те, що об`єктивних даних про вплив препарату на швидкість реакції водія немає.

Суд враховує, що навіть тоді коли людина не відчуває жодного ефекту від лікарського засобу, це жодним чином не вказує на відсутність дії препарату. Так званої безпечної кількості діючої речовини (лікарської, наркотичної, алкоголю) в організмі людини, яка надає особі право на безпечне керування транспортним засобом за законодавством України не існує. Не існує і законодавчого визначення так званого безпечного (невеликого) рівня сп`яніння чи рівня впливу на свідомість людини лекарского засобу. Закон також не пов`язує настання відповідальності за ст. 286-1 КК України із ступенем відповідного сп`яніння чи відповідного впливу лікарського засобу (легке сп`яніння (вплив), середнє сп`яніння (вплив), тяжке сп`яніння (вплив), тощо), при цьому одна і та ж ступінь сп`яніння чи кількісний вміст забороненої речовини може впливати на осіб зовсім відмінно.

З цих підстав, навіть невеликий (незначний) вміст діючої речовини в організмі людини, у певній мірі впливає на здатність водія належним чином виконувати відповідні функції, а тому суд констатує, що ОСОБА_6 в день та час події ДТП перебувала під впливом лікарського препарату.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.286-1 КК України є тяжким злочином, який характеризується необережною формою вини, але необережна форма вини стосується тільки настання наслідків у даному випадку у спричиненні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Наслідком вчиненого кримінального правопорушення є заподіяння неповнолітньому тяжких тілесних ушкоджень, перебування потерпілого тривалий час на лікуванні та довготривалій реабілітації. При цьому, суд враховує порушення вимог ПДР і самими потерпілими та його законним представником, які переходили проїжджу частину у невстановленому місці.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України є часткове визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення та повне добровільне відшкодування збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачена раніше не судима, має вищу освіту, працевлаштована в Одеській районній державній адміністрації, позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання, одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 та 2019 р.н., проживає з непрацездатною матір`ю, на обліку у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває. За даними досудової доповіді, ризик вчинення повторного правопорушення є середніми, ризик небезпеки для суспільства є середніми. Суд враховує стан здоров`я обвинуваченої, який є задовільним. Суд враховує і думку прокурора, який просив суд призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України, проте не погоджується із прокурором, щодо відсутності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 . Остання вину у вчиненому правопорушенні визнала в частині, повністю відшкодувала завдану шкоду, про що повідомлено законним представником потерпілої. Суд враховує і позицію законного представника потерпілого, яка просила суд не застосовувати суворого покарання обвинуваченій.

Натомість, суд не погоджується із стороною захисту про наявність пом`якшуючої обставини щирого каяття, оскільки щире каяття включає визнання обвинуваченим своєї провини, висловленням готовності понести справедливе покарання за інкриміноване діяння. У постанові Третьої судової палати ККС ВС від 10.03.2021 зазначено, що щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність. Разом із тим, обвинувачена вину у вчиненому правопорушенні визнала частково, не виказала осуду своїх дій в частині керування транспортним засобом під дією лікарського засобу.

Таким чином, враховуючи вищевказане суд вважає, що ОСОБА_6 за вчинений нею злочин, передбачений ч. 2 ст. 286-1 КК України, слід призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією вказаної статті, тобто покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Крім того, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, з огляду те, що остання допустила низку грубих порушень правил дорожнього руху, перебуваючи під впливом лікарських засобів, що призвело до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому. Обвинувачена не довела, що її трудова діяльність пов`язана із керуванням транспортним засобом, на момент постановлення вироку, тому наявна необхідність призначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права на керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Призначене судом покарання є мінімальним покаранням, що визначене законом. При цьому, таке покарання є співмірним заходом, щодо вчиненого кримінального правопорушення, яке виконає в т.ч. превентивну функцію з попередження аналогічних кримінальних правопорушень.

Застосування ст. 75 КК України у цьому кримінальному проваджені, з огляду на норму, яка є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності та імперативну законодавчу заборону є неможливе.

В ході судового розгляду, суд встановив наявність певних пом`якшуваних обставин в діях обвинуваченої, проте такі обставини на переконання суду не дозволяють застосувати дію ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання нижче найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України або перейти до більш м`якого покарання.

Так, статтею 69 КК України, встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_6 , перебуваючи під впливом лікарських засобів, керувала транспортним засобом, чим поставила в небезпеку не лише своє життя, але й життя інших учасників дорожнього руху, в т.ч. життя своєї малолітньої дитини, яку перевозила в автомобілі, при цьому, грубо порушивши правила дорожнього руху, скоїла дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого малолітньому потерпілому завдано тяжких тілесних ушкоджень. Негативні наслідки від скоєного обвинуваченим повністю не усунуто, потерпілий продовжує відповідне лікування.

Отже, встановлені судом, в цьому кримінальному провадженні обставини, які пом`якшують покарання, істотно не знижують реального ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з огляду на рівень загрози відповідного діяння для безпеки руху, а також життя й здоров`я осіб, тому підстави для застосування положення ст. 69 КК відсутні.

На підставі ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 слід стягнути процесуальні витрати на проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні в користь держави.

Речові докази, а саме автомобіль марки «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , слід повернути володільцю ОСОБА_6 , скасувавши арешт на вказане майно.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не обирався, клопотань про застосування такого від прокурора не надходило.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.100, 124, 181, 194, 368,370,374,615 КПК України суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для приведення цього вироку до фактичного виконання.

Запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 16539 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять копійок) копійки процесуальних витрат понесених на залучення експертів стороною обвинувачення.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 28.02.2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000109 від 27.02.2025року на автомобіль марки «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_2 скасувати.

Речові докази: автомобіль «CHEVROLET VOLT», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_6 .

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1