Справа № 336/5540/25
Пр. 1-кп/336/1284/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835 від 15.09.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, які надійшли до суду на підставі клопотання прокурора Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2025 до Шевченкіського районного суду м.Запоріжжя надійшло вказане клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадження.

Згідно з клопотанням, у провадженні підрозділу дізнання ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835 від 15.09.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 15.09.2017 в денний період часу невідома жінка, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 під приводом ворожіння шахрайським шляхом заволоділа грошима в сумі 12 000 гривень, 1 500 доларів США та золотими виробами, належними ОСОБА_4 , чим спричинила останній матеріальну шкоду.

Сторона обвинувачення стверджує, що проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, підозра жодній особі не вручена. Норми п.3-1 ч.1 ст.284, п.1-1 ч.2 ст.284, ч.4 ст.284 КПК України пов`язують можливість закриття провадження виключно із наявністю одночасно двох умов: невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Тому, оскільки з моменту вчинення скоєння кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, а особу, яка вчинила злочин, не встановлено, із врахуванням вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, прокурор, за відсутності достатніх доказів та фактичних даних доведеності вини певної особи, хоча проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, вважає за можливе закрити кримінальне провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою судді від 17.06.2025 призначено підготовче судове засідання у справі.

Прокурор, яка скерувала до суду клопотання, підтримує його та просить задовольнити, що видно з заяви, вх.№ від 02.10.2025.

Потерпіла неодноразово повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явилась.

З урахуванням положень ч.2 ст.314 КПК України, яка містить бланкетну норму, відсилаючи до правил судового розгляду, передбачених, зокрема, ст.325 КПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілої.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши його матеріали, дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до вимог ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. При цьому, як передбачено ч.5 цієї статті, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Пунктом 95 Рішення ЄСПЛ у справі «Нахимович проти РФ» від 02.03.2006, визначено, що одним з критеріїв, який оцінюється при перевірці розумності тривалості провадження є поведінка заявника і поведінка компетентних органів влади.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.5-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 цього Кодексу. За нормою п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 цієї статті, яка передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За матеріалами провадження 15.09.2017 в денний період часу невідома жінка, перебуваючи за адресою: провул.Смірнова, буд.15 в м.Оріхів Запорізької області під приводом ворожіння шахрайським шляхом заволоділа грошима в сумі 12 000 гривень, 1 500 доларів США та золотими виробами, належними ОСОБА_4 , чим спричинила останній матеріальну шкоду. 15.09.2017 Оріхівським ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР.

Згідно з постановою прокурора ОСОБА_5 від 10.07.2020, змінено порядок досудового розслідування у формі дізнання, визначено відповідний сектор дізнання як орган, який буде здійснювати подальше досудове розслідування. До справи також долучено витяг з ЄРДР від 10.10.2024.

Суд враховує, що за відсутності чітких даних про перелік та характеристики викрадених прикрас достеменно встановити розмір матеріальної шкоди не видалось за можливе, що видно з матеріалів кримінального провадження, судова товарознавча експертиза не проводилась.

Так, судом встановлено, що під час досудового розслідування жодній особі у даному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, особа, причетна до вчинення правопорушення, потерпілій невідома. За даними протокола допиту потерпілої від 16.09.2017 ОСОБА_4 надано опис зовнішності підозрюваної за загальними рисами.

Так, проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалось встановити особу, яка причетна до скоєння проступку. При цьому, проведено трасологічні експертизи слідів папілярних узорів, паперової іконки, вилучених за результатами огляду місця події, здійснено допит свідків, що можуть володіти інформацією щодо особи, причетної до кримінального правопорушення або повідомити про обставини вчинення проступку, надано слідчі доручення тощо.

Згідно з ч.2,3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність врегульована у чітко визначених випадках (ст.5 КК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, відповідно до ст.12 КК України на час розгляду клопотання визнається кримінальним проступком та на час вчинення визнається злочином невеликої тяжкості.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тотожні положення щодо строку давності мала редакція ст.49 КК України на час вчинення кримінального правопорушення (у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі).

Наведені норми законодавства пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно за наявності одночасно двох умов: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк, передбачений ст.49 КК України, є правоприпиняючим, оскільки залежить тільки від часу самої події та перебігу певного часу з моменту, коли така подія мала місце. І цей строк не може бути поновлений чи переглянутий, так як буде порушуватися принцип правової визначеності, як елемент верховенства права, коли кожен очікує настання саме таких правових наслідків, які закріплені в конкретній нормі закону. Жодних даних, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, було встановлено та не притягнуто до кримінальної відповідальності, досліджені матеріали кримінального провадження також не містять.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

На підставі наведеного, враховуючи дату скоєння проступку (витяг з ЄРДР, заява потерпілої від 15.09.2017, що містяться у матеріалах кримінального провадження), та зазначені вище обставини, оскільки винну особу у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не встановлено, а трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності сплинув, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Судом встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування застосовані не були.

За приписами ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відповідно, враховуючи рішення, що ухвалюється, необхідно розглянути питання щодо речових доказів із урахуванням чинних процесуальних положень.

Відповідно до норми ч.1 ст.118, ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КПК України процесуальні витрати складаються із, зокрема, витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів. Витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Із врахуванням наведеного, матеріалів кримінального провадження, якими підтверджено, що проведені під час досудового розслідування експертизи ініційовані стороною обвинувачення, а також ухвалюване рішення про закриття кримінального провадження, підстав для компенсації процесуальних витрат або їх стягнення судом не встановлені.

Керуючись ст. 100, 118, 122, 126, 284, 314, 325, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835 від 15.09.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, - закрити.

Речові докази паперову ікону, дактилоскопічну карту потерпілої, долучені до матеріалів провадження, - залишити в матеріалах справи.

Речові докази сліди папілярних узорів, долучені до матеріалів кримінального провадження, - знищити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали..

Суддя ОСОБА_1