УХВАЛА

1 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 344/1091/24

провадження № 51-3154 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 ,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 цієї норми процесуального права.

За положеннями ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку. Отже, передбачені ст. 427 КПК вимоги до касаційної скарги є обов`язковими для учасників кримінального провадження.

Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі належить зазначити правове обґрунтування заявленої вимоги, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) перевіряє правильність застосування норм права, не досліджує доказів, не ревізує фактичних обставин справи, здійснюючи провадження виходить із обставин, установлених судами попередніх інстанцій і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорюване рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Тож, заперечуючи законність рішення апеляційного суду, скаржниця має викласти свою позицію з урахуванням установлених фактів, юридичної природи правовідносин та практики суду.

Окреслене при зверненні до Верховного Суду було залишено поза увагою.

За змістом поданої скарги, у ній її авторка просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Однак заявлену вимогу, скаржниця не обґрунтовує з огляду на положення статей 404, 405, 419 вказаного Кодексу і не наводить доводів, котрі в розумінні ст. 412 КПК свідчили би про здійснення апеляційного провадження саме з істотними порушеннями процесуальних норм, що зумовлює необхідність скасування оспорюваної ухвали на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. Разом із тим у скарзі не зазначено аргументів, які з урахуванням точного тексту оскарженого рішення, установлених відповідно до ст. 91 КПК обставин, доводять факт непоправного втручання в права особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження. Водночас, наполягаючи на неправомірності залишення без змін вироку, яким було затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , авторка скарги не зважила, що судове рішення стосовно останнього не створює преюдиції для особи, чиї інтереси представляє ОСОБА_4 .

Відображена в касаційній скарзі позиція також не корелюється з практикою Суду, зокрема з висновками об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (див. постанову від 18 травня 2020 року в справі № 639/2837/19).

Таким чином у поданій скарзі не обґрунтовано вимоги про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в цьому суді, а отже, і не додержано положень ст. 427 КПК.

Тому колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 вказаного Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала згадану скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7