Справа №592/9177/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/905/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2025, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, не працюючого, одруженого, з професійно-технічною освітою, фактично проживаючого за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 28.10.2021 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, звільненого 26.04.2023 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Річки Білопільського району Сумської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , офіційно не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 в яких:

- обвинувачений просив вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2025 скасувати та матеріали кримінального провадження направити на подальший розгляд;

- захисник просила вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2025 змінити призначивши обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням ОСОБА_9 від його відбування з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком в 3 роки.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначити рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 3 років пробаційного нагляду.

Покладено на ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 визначено обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визначено не обирати.

Стягнуто на користь держави у дольовому порядку з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 14009,68 грн, тобто по 7004,84 грн з кожного.

Речовий доказ - слід низу підошви взуття, визначено знищити.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_9 зазначав, що ухвалений відносно нього вирок суду незаконний, а призначене йому покарання не справедливе. Наголошував, що його дії кваліфіковані судом не правильно, оскільки домовленості у вираденні майна у нього з іншим обвинуваченим не було. Кожен метал викрадав сам собі окремо, хоч на пункт прийому металу несли його разом. Вину у вчиненому визнав під тиском прокурора, оскільки той пообіцяв йому покарання у виді штрафу або ж іспитовим строком.

Захисник ОСОБА_7 просила врахувати, що в останньому слові обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому злочині визнав, щиро розкаявся, поведінку свою засудив і висновки зробив. Крім цього, він активно сприяв у розкритті злочину та має на утриманні матір зі слабким здоров`ям (І група інвалідності).

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено.

08.03.2024 ОСОБА_9 заздалегідь домовившись про викрадення чужого майна з ОСОБА_10 прийшли на територію СТОВ «АК Тепличний» за адресою м. Суми вул. 2-га Залізнична, буд. 4-А.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 діючи повторно, спільно із ОСОБА_10 , разом діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи на території СТОВ «АК Тепличний» за адресою м. Суми вул. 2-га Залізнична, буд. 4-А, впевнившись, що їхні дії є таємними та за ними ніхто не спостерігає, 08.03.2024 о 17.20 год., викрали алюмінієву обшивку для утеплення труб подачі опалення по теплицях, яка знаходилась з правої сторони від адміністративної будівлі СТОВ «АК Тепличний», загальною довжиною 40 м., шириною 0,8 м. та товщиною 0,3 мм., вартістю 4960 грн.

Із викраденим чужим майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши СТОВ «АК Тепличний» матеріального збитку на суму 4960 грн.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження до Сумського апеляційного суду вони надійшли 22.05.2025 та судові засідання призначались на 14.08.2025 і на 22.12.2025.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду учасники справи повідомлялись як шляхом надсилання судових викликів до апеляційного суду так і з повідомленням їх через офіційний сайт Сумського апеляційного суду.

Однак, в призначене на 10.00 год 22.12.2025 судове засідання не з`явилися обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , причин неявки не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату не заявили.

Водночас, до Сумського апеляційного суду в призначені час і дату з`явились захисники обвинувачених - адвокати ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , остання з яких повідомила, що її підзахисний - обвинувачений ОСОБА_9 про судове засідання обізнаний, однак з`явитись не може через хворобу і просив судове засідання відкласти на іншу дату.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та врахувавши встановлені обставини, зокрема і те, що вирок Ковпаківського районного суду м. Суми оскаржений лише двома його учасниками - обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником ОСОБА_7 , в апеляційних скаргах питання про погіршення становища осіб не ставиться, а попри наданої усної інформції захисника і копії консультативного висновку від 17.12.2025 відносно ОСОБА_9 з якого не вбачається, що станом на 22.12.2025 він через хворобу не може прибути до суду, з метою дотримання розумних строків апеляційного розгляду колегія суддів вважає за можливе просивести розгляд справи у відсутність обвинувачених та за участі їх захисників, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка апеляційні скарги підтримала, думку захисника ОСОБА_8 , яка поклалася на розсуд суду, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 і захисника ОСОБА_7 , заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла такого висновку.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження вирок суду першої інстанції оскаржений двома його учасниками - обвинуваченим ОСОБА_9 , який просив цей вирок суду скасувати та матеріали кримінального провадження направити на подальший розгляд, обгрунтовуючи це тим, що його дії кваліфіковані судом не правильно, оскільки домовленості у вираденні майна у нього з іншим обвинуваченим не було, а тому і призначене йому покарання не справедливе, та захисником ОСОБА_7 , яка просила цей вирок суду змінити в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання і просила звільнити останнього від його відбування з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Інший обвинувачений ОСОБА_10 у цьому ж кримінальному провадженні та його захисник ОСОБА_8 , а також прокурор і потерпілий вирок суду в апеляційному порядку не оскаржували.

За таких обставин, керуючись ст. 404 КПК України, колегія суддів вирок суду першої інстанції переглядає в межах заявлених апелянтами вимог: в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 та в частині призначеного йому покарання.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням заявлених апелянтами доводів, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, оскільки попри доводи обвинуваченого ОСОБА_9 правильно встановив в його діях склад злочину з правовою кваліфікацією визначеною ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) кваліфікуючими ознаками якої є «вчинена повторно», «вчинена за попередньою змовою групою осіб» та «вчинена в умовах воєнного стану».

Як слідує з матеріалів справи будучи допитаним в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав та пояснював суду, що йому треба було кошти на жіноче свято. Зазначав, що він знав, що є теплиці і там є метал, запропонував ОСОБА_10 сходити туди. На початку березня 2024 року, точну дату не пам`ятає, разом з ОСОБА_10 пішли на територію теплиць, де знімали метал, яким обмотані труби. Метал м`який, обривали його руками, складали в рулони. Брали стільки щоб можна було нести. Оскільки ОСОБА_10 молодший і спритніший він працював швидше. Зірваний метал скрутили і понесли в пункт прийому металу, який розташований в метрах 300 від теплиць. Отримані кошти поділили. Туди ходили декілька разів, тому кількість забраного металу за раз не пам`ятає. Один раз ходили з візком, який дали їм на пункті прийому. Перший раз коли були з ОСОБА_10 побачив кабель від камери. Думали камера не працює, ОСОБА_10 її скрутив про всяк випадок щоб вона їх не фіксувала. У вчиненому розкаювався та просив суд суворо не карати, призначивши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому обвинуваченні також повністю визнав і пояснював суду, що знайомий з ОСОБА_9 , проживають в одному будинку. 08.03.2024 йому потрібні були кошти привітати співмешканку зі святом. ОСОБА_9 запропонував заробити гроші - взяти метал на покинутій території теплиці. Вони разом пішли через залізничний міст, дорогу показував ОСОБА_9 . Прибувши на місце, територія теплиць була не огороджена. До теплиць проходила труба обшита алюмінієм. Вони без інструментів руками з саморізів знімали алюміній і складали листи один на один, потім скручували у рулони. Так, взяли алюмінію близько 25 кг. і в руках понесли до найближчого пункту прийому металу. Гроші отримав ОСОБА_9 за весь метал і поділився з ним дав половину - 1000 грн. Згодом сам ОСОБА_9 демонстрував фото, які були розміщені на теплиці і на яких вони зображені. Зокрема він зображений, як п`є із пляшки і дивиться в камеру. Повністю погоджується з розміром викраденого 4960 грн. У вчиненому кається. Зазначив, що більше 2 років проживає зі співмешканкою, опікується її двома дітьми, влаштувався неофіційно працювати, просив суд суворо не карати та не позбавляти його волі.

Представник потерпілого ОСОБА_12 , що також був допитаний судом першої інстанції, пояснював, що він керівник СТОВ «АК Тепличний». У березні 2024 під час огляду теплиць по вул. 2- Залізничній у м. Суми виявили відсутність камери, потім виявили відсутність обшивки труб з алюмінію, були пошкоджені вхідні двері до котельні. По відеозаписам встановили 2 осіб, які зривали алюмінієву обшивку в технологічному коридорі, що з`єднує дві теплиці, скручували та виносили. У зв`язку з перебоями в електропостачанні час і дата на відеокамерах збивалися і не всі камери працювали. Переглянувши відео з`ясували, що одна камера зафіксувала як невідомі особи біля входу переміщуються в район вул. Тополянська. Відразу поліцію не викликали, роздрукували зображення цих чоловіків і розмістили, де була викрадена обшивка, на вхідних дверях до теплиці. Потім камера перестала працювати її вирвали. На відео зафіксовані події, що були 08.03.2024 перед тим, як викрутили камеру. Вони звернулися до поліції надали відео з камер спостереження. При призначенні обвинуваченим покарання покладався на розсуд суду. Судом було встановлено, що вказані пояснення представника потерпілого послідовні, узгоджуються з сукупністю досліджених доказів, показаннями обвинувачених, а тому підстав їм не довіряти в суду немає.

Також, судом першої інстанції було вислухано пояснення і свідка ОСОБА_13 , згідно яких встановлено, що він працює на посаді начальника охорони СТОВ «АК Тепличний». Саме він встановив, що на одній з камер теплиць зникло зображення. Прибувши на місце виявив, що камера пошкодження, все розкурочено, доповів директору. Переглянули відео побачили 2 осіб зафіксованих на відеозаписах - наразі це обвинувачені, які зривали обшивку з труб. Оскільки були перебої зі світлом вони подивилися час зафіксований на зображеннях і шляхом розрахунків встановили, що викрадення обшивки було саме 08.03.2024 близько 17 год. 20 хв. +- 20 хвилин ще було світло. Цю дату встановили числа 11-13 березня 2024 та запам`ятав, оскільки 08 березня Міжнародний жіночий день. У подальшому, по зображеннях встановили, що обвинувачені приходили не раз. Потім на теплицях були злом дверей в компресорну, зникли мотори. Проте хто це вчинив на камері не зафіксовано. Вирішили зробити зображення цих чоловіків та розклеїли на території, щоб запобігти подальшим крадіжкам. Але це не допомогло і вони після чергової крадіжки звернулися до поліції.

З пояснень допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_14 , було встановлено, що вона була знайома з ОСОБА_15 і він на початку березня 2024 року разом з ОСОБА_16 , прізвище якого не знає (вказала на іншого обвинуваченого) прийшли на пункт прийому метала, де вона працює та здавали метал - алюмінієві листи, які були скручені, висотою більше метра, шириною 2-3 мм. Метал разом принесли, вона видала кошти 45 грн. за 1 кг., всього більше 1000 грн. При ній ОСОБА_17 дав ОСОБА_16 частину. Вона їх сприймала як двох осіб, що спільно принесли метал. Пункт прийому металу, де вона працює, розташований в гаражі № НОМЕР_1 в кооперативі «Енергетик» по вул. 2-га Залізнична, 4 у м. Суми. Коли вона питала, що за метал, ОСОБА_18 запевнив не переживати, а вона їх попередила, що якщо запитають, то вона розкаже про них. Потім вони ще раз приходили, але вже з чоловіком старшим, якого бачила вперше.

Показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 судом першої інстанції також визнані логічними, послідовними, узгоджуються між собою та такими, що узгоджуються з показаннями представника потерпілого і самих обвинувачених, а тому суд визнав їх належними і достовірними доказами вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Також судом першої інстанції було досліджено і ряд наданих стороною обвинувачення письмових доказів, зокрема:

- протокол огляду місця події від 25.03.2024 та ілюстрованої фототаблиці до нього з яких встановлено, що було оглянуто приміщення теплиці, розташованої на території підприємства СТОВ «АК Тепличний» за адресою м. Суми вуя. 2-га Залізнична, буд. 4-А, вхід до приміщень здійснюється через одноповерхову будівлю з цегли червоного кольору. Над вхідними дверима сірого кольору, відчиненими на момент огляду наявна табличка з написом «Увага! Об`єкт під охороною. Ведеться відеоспостереження». Під час огляду пройшовши через коридор і вхідні двері потрапили до приміщення теплиці. Зафіксовано відсутність облицювання на трубах (т.1 а.с. 106-116);

- протокол огляду місця події від 25.03.2024 та ілюстрованої фототаблиці до нього з яких встановлено, що було оглянуто приміщення колишньої котельні в середині якого зафіксовано відсутність на трубах металевих листів облицювання, виявлено слід від взуття (т. 1 а.с. 117-127);

- протокол огляду місця події від 27.05.2024 та ілюстрованої фототаблиці до нього з яких встановлено, що було оглянуто приміщення теплиці, розташованої на території підприємства СТОВ «АК Тепличний» за адресою м. Суми вуя. 2-га Залізнична, буд. 4-А, зафіксовано конкретні розмірі відсутньої обшивки на трубах, відсутність облицювання на трубах з правої та лівої сторони. Встановлено, що труба має довжину 40 метрів та ширину 0,8 метра (т. 1 а.с. 128-134);

- відеозаписи з камер відеоспостереження, отриманих у порядку статті 93 КПК України (т.1 а.с. 93-95) з яких встановлено, що на них зафіксовано двох чоловіків, один з них одягнутий у куртку синього кольору та шапку зелено-чорного кольору, інший без шапки, одягнутий в зелену куртку, штани чорного кольору із білими полосами, який у подальшому тримає пляшку з якої п`є. У зафіксований на камері час - 2024-03-06 02:19:59 двоє чоловіків зривають поверхневу обмотку труб та скручують. При цьому одна особа в синій курточці і шапці жестами дає вказівки іншій особі. На записі з позначенням - дата 2024-03-06 18:47:03 зафіксовано як троє осіб несуть на плечах предмети круглої форми сірого кольору. Один чоловік має візок на якому везуть також різноманітні предмети сірого кольору. На відео зафіксовано як дві особи прямують до камери, одна з них наближається впритул до камери і у подальшому зображення зникає. Аналогічні обставини зафіксовано у протоколі огляду предметів від 08.04.2024 та фототаблиці до нього (т. 1 а.с. 95-105). Обвинувачений ОСОБА_10 суду підтвердив, що на відео зафіксований він з ОСОБА_9 . У нього пляшка в руках. Дійсно вони викрадали метал з обшивки труб, йому вказівки давав ОСОБА_9 , а потім наказав вирвати камеру. Він піднявся і викрутив. Мав візок. Метал вони відвезли на пункт прийому металолому. Обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що він зображений на відео в синій курточці і шапці;

- висновок експерта № 475 від 28.05.2024 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, складеного експертом Сумського відділення Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса» згідно якого ринкова вартість станом на березень 2024 - алюмінієвої обшивки для утеплення труб у вживаному стані, загальною довжиною 40,0 м. погонних, шириною 0,8 м., товщиною 0,3 мм складає 4960 грн. (т. 1 а.с. 178-181);

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2024 з яких встановлено, що представник потерпілого ОСОБА_12 упізнав по фото ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , як осіб, які на початку березня 2024 здійснили крадіжку майна товариства (т. 1 а.с.135-148);

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2024 згідно яких ОСОБА_14 упізнала по фото ОСОБА_10 як свого знайомого, який на початку квітня 2024 неодноразово здавав листи металу до пункту прийому чорного та кольорових металів та упізнала по фото ОСОБА_9 , який на початку березня 2024 здійснював здачу металевих листів до пункту прийому чорного та кольорових металів (т. 1 а.с.149-155, 156-162);

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2024 та додатках до них з яких вбачається, що зафіксовано як ОСОБА_19 упізнав по фото: ОСОБА_9 , який на початку березня 2024 попрохав його перенести метал із вул. 2-га Залізнична, 4 А до пункту прийому кольорових металів; ОСОБА_10 , який на початку березня 2024 допомагав переносити метал із вул. 2-га Залізнична, 4 А (т. 1 а.с.163-175).

Досліджені вказані докази суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що ці докази є належними, допустимими та достовірними і стороною захисту не оспорювались.

Не ставили під сумнів достовірність цих доказів в своїх скаргах і апелянти обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_7 .

Натомість колегія суддів з матеріалів вбачає, що в суді першої інстанції виступала предметом детального аналіза та обставина, чи є в діях обвинувачених така кваліфікуюча ознака як попередня змова, яку в ході апеляційного розгляду справи заперечив один з обвинувачених - ОСОБА_9 .

Так, суд слушно зауважив на тому, що відповідно до ч.2 ст.28 КК України попередньою змовою визнається домовленість осіб про спільне вчинення злочину до його початку.

Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими (постанови Верховного Суду від 14.11.2019, справа №710/439/17, від 10.12.2020 справа № 464/710/18).

Досліджені докази, зокрема показання обвинуваченого ОСОБА_10 у сукупності з відеозаписом з камери відеоспостереження судом обгрунтовано визнано такими, що вказують на те, що дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були скоординовані, узгоджені та об`єднані єдиним умислом, направленим на заволодіння майном СТОВ «АК Тепличний». Також суд обгрунтовано звернув увагу на те, що показання обвинуваченого ОСОБА_10 та жести ОСОБА_9 зафіксовані на відео чітко вказують на те, що саме останній надавав вказівки щодо вчинення кримінального правопорушення та свідчить про попередню домовленість обвинувачених.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 наголошував на тому, що домовленості на викрадення майна у нього з іншим обвинуваченим ОСОБА_10 не було і що кожен метал викрадав сам собі окремо, хоч на пункт прийому металу несли його дійсно разом. Вину у вчиненому визнав під тиском прокурора, оскільки той пообіцяв йому покарання у виді штрафу або ж іспитовим строком.

Однак, оцінивши встановлені судом першої інстанції обставини, а також враховуючи пояснення обвинувачених, представника потерпілого і свідків, а також зважаючи на ряд письмових доказів, зміст яких викладено вище, колегія суддів такі доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_9 вважає безпідставни та такими, що спрямовані на применшення своєї відповідальності за вчинене.

Обвинувачений в своїй скарзі не поставив під сумнів жоден з наданих стороною обвинувачення письмових доказів та не зазначив про те, що пояснення іншого обвинуваченого, представника потерпілого чи свідків є чи то недостовірними, чи то суперечливими чи то не правильно викладеними судом у своєму вироку.

Не встановлено колегією суддів і підстав стверджувати про існування тиску на обвинуваченого ОСОБА_9 зі сторони чи то прокурора, чи то органу досудового розслідування, оскільки жодних даних які б на це вказували в матеріалах справи немає та обвинуваченим ОСОБА_9 апеляційному суду не надано. Більше того, таку версію обвинувачений створив після того, як суд ухвалив відносно нього обвинувальний вирок та призначив йому покарання у виді позбавлення волі, тоді як, відповідно до змісту апеляційної скарги обвинуваченого, останньому прокурор обіцяв менш суворе покарання.

Вимоги скарги обвинуваченого ОСОБА_9 зводились до того, що вирок суду першої інстанції він просив скасувати, а матеріли кримінального провадження направити до суду першої інстанції на подальший розгляд.

Натомість підстави для скасування вироку суду з призначенням в суді нового судового розгляду чітко визначені в ст. 415 КПК України, і в ході апеляційного розгляду справи таких підстав колегією суддів не встановлено.

За таких обставин в задоволенні вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 слід відмовити за їх необгрунтованістю, а вирок суду в частині доведеності його вини та правильності правової кваліфікації його дій, які він фактично ставив під сумнів, слід залишити без зміни, як такий що повністю узгоджується з вимогами ст. 370 КПК України.

Щодо вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , в якій ставилося питання в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання і яка просила звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням, то тут колегія суддів зазначає натупне.

Так, згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України покарання суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 - визнання вини, щире каяття та стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання та характер і ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховано судом і те, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин маючи не погашену судимість за злочини проти власності, після відбування покарання у виді арешту належних висновків не зробив, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у 2015 проходив СПЄК «Психічно здоровий», 09.04.2019 ІНФОРМАЦІЯ_3 виключений з військового обліку військовозобов`язаних, його мати є інвалідом 1 групи загального захворювання по зору (т. 2 а.с. 5, 8-14, 26-28).

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що судимість ОСОБА_9 погашена судом визнано необґрунтованими, оскільки згідно п.п. 5, 8 ч.1 ст.89 та ч.1 ст.90 КК України будучи звільненим 26.04.2023 по відбуттю строку покарання у виді арешту обвинувачений знову вчинив злочин 08.03.2024.

Натомість, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 - визнання вини, щире каяття, стан здоров`я, наявність на утриманні матері інваліда 1 групи, суд визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відповідно до ч.1 ст.69 КК України.

За встановленого, зокрема враховуючи обставини, які впливають на обрання покарання, в їх сукупності - дані про особу обвинуваченого, ставлення до вчиненого - щирий жаль та осуд своєї поведінки, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь участі у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі.

Натомість, дійшовши висновку про можливість застосування положень статті 69 КК України суд першої інстанції не вбачав підстав для застосування положень статті 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, як просила захисник ОСОБА_7 , що колегія суддів вважає правильним, оскільки є недостатнім для виправлення ОСОБА_9 покарання у виді громадських робіт, яке просив застосовувати обвинувачений.

Колегія суддів звертає увагу на те, що санкція ч. 4 ст. 185 КК України визначає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції, за встановлених вище обставин, визначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.

При цьому, судом було враховано всі перелічені захисником в апеляційній скарзі обставини - визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та наявність в обвинуваченого матері зі слабким здоровям, що фактично і стало підставами для застосування відносно нього положень ст. 69 КК України.

Підстав для застосування ст. 75 КК України, як того просила захисник, колегія суддів не вбачає, з огляду на факт неодноразового притягнення обвинуваченого ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчиення в тому числі і аналогічних злочинів, їх повторність та систематичність, що свідчить про вперте небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення і забезпечувати себе законним способами заробітку.

Обвинувачений має молодий вік, професійно-технічну освіту, однак не працює та продовжує вчиняти нові кримінальні правопорушення.

За таких обставин, саме покарання у виді позбавлення волі, на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу індивідуалізації призначеного покарання, буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ними нових злочинів.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог захисника відмовити, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2025, залишити без зміни, як такий, що повністю відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2025, відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 і захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4