Провадження №: 1-кс/755/4196/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання т.в.о. начальника 1 відділу слідчого управління (з дислокацією м. Київ) Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_5 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2025 року за №0000209, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч.7 ст.111-1 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого надійшло вказане клопотання слідчого, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополь ОСОБА_7 про здійснення спеціального досудового розслідування у наведеному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України.

У клопотанні вказується, що СУ ГУ СБ України в АР Крим (адреса управління з 23 травня 2023 року, згідно даних ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, - м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 14-А) здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до наказу № 192 о/с Кримського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ від 15.08.1998 був прийнятий на службу та зарахований курсантом Кримського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ, прийнявши присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до змісту якої він урочисто присягнув залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Після чого, відповідно до наказу № 34 о/с Кримського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ від 12.07.2002 його було відраховано із числам курсантів та відряджено для подальшого проходження служби до УМВС України в м. Севастополі та відповідно до наказу Кримського юридичного інституту Національного університету внутрішніх справ № 33 о/с від 12.07.2002 ОСОБА_6 присвоєно спеціальне звання «лейтенант міліції». Після чого, 14.07.2002 наказом УМВС України в м. Севастополі його було призначено на посаду «оперуповноваженого сектору карного розшуку Нахімовського районного відділу УМВС України в м. Севастополі».

В подальшому у 2010 році (встановити більш точну дату в ході досудового розслідування не представилось можливим) ОСОБА_6 відповідно до наказів УМВС України в м. Севастополі було призначено на посаду «заступника начальника сектору карного розшуку Нахімовського районного відділу УМВС України в м. Севастополі», а згодом на посаду «заступника начальника сектору карного розшуку Ленінського районного відділу УМВС України в м. Севастополі». Після чого, 20.05.2011 громадянина України ОСОБА_6 було відряджено до УМВС України на Придніпровській залізниці та цього ж дня призначено на посаду «старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Севастополь УМВС України на Придніпровській залізниці». Крім цього, відповідно до наказу УМВС України в м. Севастополі № 115 о/с від 30.07.2010 ОСОБА_6 було присвоєно спеціальне звання «майор міліції».

У подальшому, в лютому - квітні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановленими слідством особами ОСОБА_6 запропоновано перейти до незаконно створеного «Управління Міністерства внутрішніх справ Росії по місту Севастополю» (мовою оригіналу: «Управление Министерства внутренних дел России по городу Севастополю»), яке увійшло до складу «Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації», та обійняти одну із посад у підрозділах карного розшуку незаконно утвореному «УМВС Росії по м. Севастополю» (мовою оригіналу: «УМВД России по г. Севастополю»).

ОСОБА_6 , будучи громадянином України, службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність створення окупаційною владою Російської Федерації так званого «Управління Міністерства внутрішніх справ Росії по місту Севастополю», яке розташоване за адресою: площа Повсталих, 6, м. Севастополь, Україна, а також проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого стало відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць та приєднання їх до складу Російської Федерації, маючи на меті сприяти представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України та подальшої окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя погодився на незаконну пропозицію продовжити роботу у підрозділах карного розшуку незаконно утвореного «УМВС Росії по м. Севастополю», без підпорядкування Міністру внутрішніх справ України.

В подальшому, ОСОБА_6 продовжуючи свої дії, направлені на проведення підривної діяльності проти України, діючи добровільно та умисно в інтересах Російської Федерації на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, обіймав в незаконно створених правоохоронних органах Російської Федерації наступні посади: в період часу з 2017 по 2018 рік т.зв. «начальника відділу карного розшуку ОМВД Росії по Нахімовському району м. Севастополя» (мовою оригіналу: «начальника отдела уголовного розыска ОМВД России по Нахимовскому району г. Севастополя»); в період часу з 2018 по 2021 рік т.зв. «заступника начальника поліції (з оперативної роботи) ОМВД Росії по Нахімовському району м. Севастополя» (мовою оригіналу: «заместителя начальника полиции (по оперативной работе) ОМВД России по Нахимовскому району г. Севастополя»).

Після чого, ОСОБА_6 знаходячись на тимчасово окупованій території України в місті Севастополі, за власною згодою у 2021 році (встановити більш точну дату в ході досудового розслідування не представилось можливим) був призначений представниками держави окупанта на посаду т.зв. «заступника начальника - начальника поліції» незаконно утвореного «відділу МВС Росії по Нахімовському району м. Севастополя» (мовою оригіналу: «отдел МВД России по Нахимовскому району г. Севастополю»), який розташований за адресою: вул. Робоча, буд. 31, м. Севастополь, Україна.

Разом з цим, встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 перебуваючи на вищевказаних посадах в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території України в місті Севастополь, був нагороджений відомчими нагородами МВС Росії, а саме: медаллю МВС Росії «За відзнаку у службі» 3 ступеня; медаллю МВС Росії «За відзнаку у службі» 2 ступеня; медаллю МВС Росії «За відзнаку у службі» 1 ступеня та медаллю МВС «300 років поліції».

Отже, допомога ОСОБА_6 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів внутрішніх справ Російської Федерації та придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя призвела до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Крім цього, 24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням Російської Федерації в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» № 2002-ІХ від 24.02.2022, яким на території України введено воєнний стан, строк дії якого продовжується відповідними Указами Президента до теперішнього часу.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що 24.02.2022 року Російська Федерація (далі - РФ) здійснила збройну агресію та військове вторгнення в Україну, перебуваючи на посадах в незаконних правоохоронних органах створених окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території України в місті Севастополь, не відмовляючись від злочинного умислу спрямованого на реалізацію окупаційної політики РФ, основною метою якої є завдання шкоди інтересам України та її територіальній цілісності, недопущення повернення Конституційно визначених територій України, з власної ініціативи за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, проте не пізніше 08.11.2024, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, добровільно вирішив зайняти посаду в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території України в місті Севастополь.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на зайняття посади в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території України в місті Севастополь, ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, маючи достатній рівень освіти та спеціальних знань, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, відповідно до наказу т.зв. «УМВД России по г. Севастополю № 871 л/с от 08.11.2024» за власної згоди був призначений представниками держави окупанта на посаду т.зв. начальника незаконно утвореного «відділу МВС Росії по Балаклавському району» (мовою оригіналу - «ОМВД России по Балаклавскому району»), тобто добровільно обійняв посаду у незаконному правоохоронному органі, який було створено окупаційною владою РФ з метою реалізації власної окупаційної політики на тимчасово окупованій території України в місті Севастополь за адресою: вул. Будівельна, буд. 18, м. Севастополь, Україна.

Перебуваючи на вищевказаній посаді громадянин України ОСОБА_6 до теперішнього часу виконує покладені на нього обов`язки у незаконно створеному окупаційною владою Російської Федерації правоохоронному органі, діяльність якого спрямована на забезпечення встановленого державою окупантом правопорядку та забезпечення реалізації окупаційної політики, що завдає шкоди інтересам державної безпеки України та унеможливлює забезпечення її територіальної цілісності та недоторканності.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Враховуючи зазначенні обставини, 10.09.2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

31.10.2025 складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того, 10.09.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 185 (8110) та 10.09.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

31.10.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 222 (8147) та 31.10.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

На виконання вимог ст. 135 КПК України, повістки на 05.09.2025, 10.09.2025, 15.09.2025, 16.09.2025, 17.09.2025 та 31.10.2025 про виклик підозрюваного до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим для вручення письмового повідомлення про підозру (повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру), а також проведення за його участі інших слідчих (процесуальних) дій опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження: № 179 (8104), № 182 (8107) від 05.09.2025, № 185 (8110) від 10.09.2025, № 220 (8145) від 29.10.2025 та 28.09.2025, 04.09.2025, 10.09.2025, 28.10.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, 11.09.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклики до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим на 15.09.2025, 16.09.2025 та 17.09.2025 в період часу з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій, надіслано за допомогою програми-месенджер: «Telegram» та «Viber», які зареєстровані на його номер телефону НОМЕР_1 .

У свою чергу, 31.10.2025 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, також надіслано за допомогою програми-месенджер: «Telegram» та «Viber», які зареєстровані на його номер телефону НОМЕР_1 , який встановлений як засіб зв`язку, що має приналежність до ОСОБА_6 .

Проте, ОСОБА_6 за вказаними повістками не прибув, причин неприбуття та жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав.

У зв`язку із викладеним в органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , особисто не вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою,

яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Беручи до уваги, що згідно ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження. У зв`язку з тим, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 17.09.2025 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Крім того, 17.09.2025 з матеріалів кримінального провадження № 0001114 від 11.04.2017 виділено матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , в окреме провадження за № 0000209 від 17.09.2025.

23.10.2025 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за № 0000209 від 17.09.2025 за ч. 1 ст. 111 КК України та № 0000232 від 16.10.2025 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, об`єднанні в одне провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000209.

Водночас, у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі, а також негласні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення усіх суттєвих обставин згідно ст. 9 КПК України.

Зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акта, однак завершити досудове розслідування не виявляється за можливе, оскільки підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Отже, наявні підстави, з числа регламентованих ст. 297-1, 297-2, 297-4, 297-5 КПК України, для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до ч. 1 ст. 297-3 КПК України клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування розглядається слідчим суддею за участі особи, яка подала клопотання, та захисника.

В цьому провадженні в судовому засіданні особи вказані в ч. 1 ст. 297-3 КПК України зазначили таке:

? заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, з наведених у ньому передумов;

? захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 вважав за необхідне клопотання відхилити, позаяк у т.ч. відсутні ґрунтовні підстави вважати, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ ПИТАННЯ

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 297-1. Загальні положення спеціального досудового розслідування

1. Спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

2. Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями […] 111, 111-1, 111-2 […] , Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, […], з метою ухилення від кримінальної відповідальності […].

Стаття 297-4. Вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування

1. Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, […], з метою ухилення від кримінальної відповідальності […].

2. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

3. За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає мотиви задоволення або відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про здійснення спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного у кримінальному провадженні, слідчий суддя повинен встановити такі обставини:

1) чи передбачає КПК України спеціальне досудове розслідування щодо злочину, який розслідується у межах кримінального провадження, в якому подане клопотання;

2) факт набуття особою статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні;

3) наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення;

4) чи переховується підозрюваний від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та якими доказами це підтверджується.

Для здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) повинні бути наявними усі зазначені підстави і відсутність хоча б однієї виключає можливість здійснення кримінального провадження у такому порядку.

Отже, відповідаючи на питання, котрі постали перед судом в цій справі, слідча суддя зауважує таке:

(і) щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення

Встановлено, що досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України.

Отже, ч. 2 ст. 297-1 КПК України передбачається можливість здійснення спеціального досудового розслідування щодо інкримінованого злочину у вказаному кримінальному провадженні.

(іі) щодо набуття статусу підозрюваного у кримінальному провадженні

Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Велика Палата Верховного Суду у поставі від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к зазначила, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами 1, 2, 4 - 7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Тобто, в аспекті встановлення факту повідомлення, слід зауважити, що у національному законодавстві та судовій практиці може застосовуватися такий засіб юридичної техніки, як юридична фікція (legal fiction), тобто умовно прийнятий факт, що не може бути спростований у процесі доказування та беззаперечно приймається за істину (має імперативний характер), зовнішньою формою якого є норми матеріального та процесуального права, оскільки застосування юридичних фікцій має на меті забезпечення принципу правової визначеності та, головним чином, спрямовано на фіксацію виконання уповноваженим суб`єктом певного обов`язку у визначених законом випадках.

З матеріалів клопотання вбачається, що повідомлення про підозру опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Отже, слідчий суддя вважає, що у провадженні доведено вжиття можливих заходів для доведення до відома підозрюваної особи фактів складання повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин у порядку, передбаченому КПК України.

(ііі) щодо наявності "обґрунтованої підозри" у вчиненні кримінального правопорушення

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 п.1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення «O'Hara v. United Kingdom», заява № 37555/97, від 16 жовтня 2001 року, п. 34, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59721).

Слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, що може слугувати підставою, у разі наявності обставин, передбачених ст. 297-1 КПК України, для надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КК України ч. 1 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 111-1 КК України - колабораційна діяльність, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана особа в цій справі може бути причетною до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, що підтверджується, зокрема: рапортом, щодо внесення відомостей до ЄРДР про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України від 10.04.2017; рапортом, щодо виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України № 14/94-296 від 16.10.2025; т.зв. «выпиской из Единого государственного реестра юридических лиц № ЮЭ9965-25-156926870» від 16.10.2025; листом оперативного підрозділу, щодо виконання доручення слідчого № 76/5/177-698 від 19.05.2025; протоколом огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет від 08.05.2025; висновком експерта за результатами проведення судової портретної експертизи № 361/1 від 24.06.2025 стосовно ОСОБА_6 ; листом з Департаменту персоналу МВС України № 1427/22-2025 від 16.01.2025; витягом з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суму доходів на ОСОБА_6 ; листом з Офісу Президента України № 45-01/29 від 10.01.2025, згідно з яким серед іншого підтверджується громадянство України ОСОБА_6 ; листом з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/75231-25 від 19.09.2025, згідно з яким серед іншого відомостей стосовно перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, у період з 08.11.2017 по 19.09.2025 ОСОБА_6 в базі даних не виявлено; листом з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України № 6.1-11342/6-25 від 01.09.2025, у якому серед іншого зазначені відомості про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон та останнє місце проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколами оглядів від 10.09.2025 відповідно до яких, були проведенні огляди цифрової інформації з відкритих джерел даних, яка серед іншого містить відомості, про факт публікації та скерування повідомлення про підозру і повісток про виклик ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 11.09.2025 відповідно до якого, було проведено огляд програми-месенджер: «Telegram» та «Viber», у яких містяться відомості, про факт скерування повідомлення про підозру і повісток про виклик ОСОБА_6 ; протоколами оглядів від 31.10.2025, відповідно до яких, були проведенні огляди цифрової інформації з відкритих джерел даних, яка містить відомості, про факт публікації та скерування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 31.10.2025 відповідно до якого, було проведено огляд програми-месенджер: «Telegram» та «Viber», у яких містяться відомості, про факт скерування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 ; відповіддю 2 відділу УЗНД ГУ СБ України в АР Крим на доручення слідчого, щодо переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі з метою ухилення від кримінальної відповідальності; повідомленням ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України від 10.09.2025; повідомленням ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України від 31.10.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні інкримінованих злочинах є доведеною, тобто зазначені у клопотанні обставини і надані до клопотання докази у своїй сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо можливої причетності підозрюваної особи до вчинення наведених злочинів.

(iv) щодо переховування від органів досудового розслідування

Аналіз норм КПК України щодо вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування дозволяє зробити висновок, що під час вирішення вказаних питань слідчому, прокурору необхідно довести, а слідчому судді достатньо встановити, що певна особа переховується на тимчасово окупованій територій (далі ТОТ).

Згідно ст. 1 Закону тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

В цьому випадку з`ясовано, що підозрювана особа перебуває на ТОТ АР Крим та державний кордон і адміністративну межу з тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинала.

Згідно ст. 12 Закону порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

На виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки на дати описані у п. І ухвали про виклик її до слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», й опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Суд встановив, що в цьому провадженні у відношенні підозрюваної особи є достатні підстави вважати можливою її обізнаність, з огляду на вжиті стороною обвинувачення дії, визначені ст. 135 КПК України, про:

- здійснення щодо неї кримінального провадження, свій статус у ньому, а також покладені процесуальні обов`язки та необхідність їх виконання;

- виклик до органу досудового розслідування щонайменше двічі.

Ці ж дані засвідчують собою, факт не прибуття підозрюваної особи у зазначені в оголошення в газеті дати до органу досудового розслідування, не надання доказів поважності причин неприбуття.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 12 Закону та ч. 5 ст. 139 КПК України, слід дійти висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрювана особа переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ба більше, за рішенням слідчого підозрювану особу оголошено в розшук.

Кримінальний процесуальний закон не містить визначень понять «розшук» та «міжнародний розшук».

Водночас «розшук» можна витлумачити як комплекс слідчих та оперативно-розшукових заходів, здійснюваних компетентними органами та спрямованих на встановлення місцезнаходження особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

«Міжнародний розшук» є таким же за своїм змістом комплексом заходів, які здійснюються компетентними органами декількох держав у відповідності до актів міжнародного права, зокрема, актів Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, членом якої Україна є з 04 листопада 1992 року.

Отже, «розшук» є більш широким інститутом по відношенню до «міжнародного розшуку», який є його кваліфікованим різновидом, відповідно оголошення особи в розшук у цьому провадження, є супутнім додатковим фактором, котрий вказує на наявність підстав для здійснення спеціального досудового розслідування, поряд із даними про перебування на ТОТ з метою ухилення.

Більш того, для ініціювання саме міжнародного розшуку прокурор має навести аргументовані доводи щодо використання підозрюваним для ухилення від суду території інших держав. ТОТ є територією України, котра тимчасово окупована/анексована РФ, у цей час. Відповідно, в силу положень Закону, оголошення особи саме в міжнародний розшук, було б порушенням норм Закону та вказувало на протиправність дій уже з боку суб`єкта, котрий прийняв це рішення.

Тотожну позицію з цього питання висловив і ВС у постанові від 26 жовтня 2023 року у справі №757/46325/17-к.

В той час, як сам факт перебування особи в розшуку уже вказує на те, вона ухиляється від правосуддя, позаяк академічний тлумачний словник Української мови передбачає, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник і т. ін.

V. ВИСНОВОК

Отже, враховуючи, що КПК України передбачено спеціальне досудове розслідування щодо злочину, який є предметом розслідування у цьому кримінальному провадженні, набуття особою, котру повідомлено про підозру статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність її обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного злочину, а також те, що підозрювана особа оголошена у розшук, й наявні дійсні підстави вважати, що вона переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності, слідчий суддя вважає наявними підстави, передбачені ст. 297-1 КПК України для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

З цих підстав та керуючись ст. 297-1 - 297-4, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2025 року за №0000209 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч.7 ст.111-1 Кримінального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15.20 год. 28 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_8