У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження за № 0001596 від 08 квітня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури в Закарпатській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0001596 від 08 квітня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням відповідальності.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001596 від 08 квітня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

Прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2011 року 2011 року близько 04 години 45 хвилин, невстановлена особа, шляхом розбиття скла передньої правої дверцятки, здійснила підпал автомобіля марки «Volkswagen Touran», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належний громадянину ОСОБА_4 , який був припаркований біля під`їзду №1 по АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим ОСОБА_4 , завдано матеріальну шкоду в сумі 211205 гривень. Як пояснив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , що у його власності знаходиться автомобіль марки «Volkswagen Touran», чорного кольору, 2008 року випуску, з державним номерним знаком АОЗОЗОАМ. Так, в подальшому ОСОБА_4 пояснив, що 16.10.2011 року він повернувся разом зі своєю сім`єю із села Нижні Ворота, Воловецького району до дому, що за адресою: АДРЕСА_1 . та близько 03:00 год залишив свій автомобіль марки «Volkswagen Touran», чорного кольору, 2008 року випуску, з державним номерним знаком АОЗОЗОАМ на стоянці біля під`їзду за місцем проживання. Близько 04:00 год. ранку останній почув, як на автомобілі спрацювала сигналізація. Виглянувши у вікно, ОСОБА_4 побачив як його автомобіль горить, після чого він взяв відро води та вибіг на вулицю, а дружина в цей час викликала МЧС. Виливши відро води він погасив пожежу, після чого помітив, що на автомобілі було розбите скло біля передньої правої дверки та на сидінні в салоні лежав камінь.

У клопотанні зазначено, що в ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити які-небудь нововиявлені обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину) за останній період часу органу досудового розслідування не надалось можливим. Починаючи з 2013 року по теперішній час, були допитані всі можливі очевидці вчинення даного кримінального правопорушення, призначені та проведені всі необхідні судові експертизи, а також інші слідчі (розшукові) або дії, хід виконання б яких вплинув на результат досудового розслідування. Однак встановити особу злочинця починаючи з моменту вчинення даного кримінального правопорушення по теперішній час, так і не надалось можливим.

Прокурор зазначає, що враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та з моменту його вчинення минув десятирічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У клопотанні містяться покликання на п.З ч.1 ст.49, ч. 1 п. 3-1 ст. 284, п. 1-1 ч. 2 та абзацу четвертому ч. 4 ст. 284 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 36, 284 КПК України, ст.12, п.2 ч.І ст. 49 КК України, прокурор просить: кримінальне провадження за № 0001596 від 08 квітня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням відповідальності.

У судове засідання прокурор не з`явився. Від прокурора ОСОБА_5 , надійшла заява у якій він просив проводити розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про дату та час клопотання повідомлявся в порядку передбаченому процесуальним кодексом, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 вказаної норми, ....закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (у європейській системі), «dut procуes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001596 від 08 квітня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

Згідно матеріалів справи встановлено, що 16.10.2011 року 2011 року близько 04 години 45 хвилин, невстановлена особа, шляхом розбиття скла передньої правої дверцятки, здійснила підпал автомобіля марки «Volkswagen Touran» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належний громадянину ОСОБА_4 , який був припаркований біля під`їзду №1 по АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим ОСОБА_4 , завдано матеріальну шкоду в сумі 211205 гривень.

Згідно матеріалів кримінального провадження у ході досудового розслідування було проведено огляд місця події (16.10.2011), відібрано пояснення, допитано потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого визнано цивільним позивачем; складено план оперативно-розшукових заходів, 18.10.2011 та 19.10.2011 надано доручення в порядку ст.. 114 КПК України (1960).

08.04.2013 відомості про чинення кримінального провадження внесено до ЄРДР за №0001596, правова кваліфікація ст.. 194 ч. 2 КК України.

08.04.2013 надано доручення про проведення досудового розслідування

13.05.2013 надано доручення про проведення слідчих дій у порядку ст.. 40 КПК України.

06.09.2013 надано доручення про проведення досудового розслідування, матеріали кримінального провадження передано іншому слідчому.

Надано вказівки у вказаному кримінальному провадженні, відомості про яких матеріали кримінальної справи не містять.

10.09.2013 складено план слідчих та оперативно-розшукових заходів у кримінальному провадженні.

Також 25.10.2025 надано вказівки в кримінальному провадження ( у порядку ст.. 39 КПК України).

09.09.2013 надані доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих дій ( в порядку п.3 ч.2 ст. 40 КПК України). На виконання якого до матеріалів кримінального провадження приєднано протоколи допиту свідків та рапорти.

19.09.2013 надано доручення щодо забезпечення виконання ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.09.2013 про тимчасовий доступ до інформації яка перебуває у володінні оператора мобільного зв`язку: ЗАТ ІНФОРМАЦІЯ_3 , ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ЗАТ ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » .

На виконання якого надано відомості про направлення вказаних ухвал на виконання. Зокрема: супровідні листи та доручення оперативним підрозділам на проведення слідчих дій ( у порядку п.3 ч.2 ст. 40 КПК України).

Матеріали кримінального провадження містять протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 від 30.09.2013 та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Матеріали кримінального провадження містять клопотання слідчого про тимчасовий доступ до роздруківок трафіків вхідних та вихідних з`єднань абонентів оператора мобільного зв`язку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Згідно наявної матеріалах справи відповіді «ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », правових підстав для виконання ухвали про тимчасовий доступ немає оскільки на час її надходження термін її дії закінчився.

Згідно листа Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві та рапорту доданого до нього, вбачається, що у зв`язку із тим, що строк дії ухвали на момент її надходження до ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » посадові особи відмовилися від її виконання.

Матеріали кримінального провадження місять протокол тимчасового доступу до речей і документів що перебувають у володінні ЗАТ ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », так 11.10.2025 проведено тимчасовий доступ на підставі ухвали слідчого судді від 12.09.2013.

Матеріали кримінального провадження містять інформаційну довідку по кримінальному провадженін та довідку по факту пошкодження вогнем автомобіля марки «Фольксваген Тоуран» д/з НОМЕР_2 , чорнго кольору, що належить гр.. ОСОБА_4

20.05.2013 слідчим надано доручення про проведення слідчих дій у порядку ст.. 40 КПК України, та наявні рапорти на їх виконання.

Згідно матеріалів кримінального провадження проведення досудового розслідування доручено іншому слідчому (повідомлення від 06.05.2014).

12.05.2014 надано доручення у вказаному кримінальному провадженні проте у матеріалах наявна лише перша сторінка такого ст..173 т. 2 та імовірно остання на аркуші 176 т. 2.

Згідно матеріалів кримінального справдження було направлено для виконання ухвали слідчого судді разом із постановами про проведення процесуальних дій на іншій території (відповідно до ч.6 ст. 218 КПК України) до Шевченківського РВ ЛМУ ГУВС України в Львівській області (проведення тимчасового доступу до ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») та ІНФОРМАЦІЯ_7 (ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 »).

Згідно ЄРДР від 08.10.2018 зазначено слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 .

Матеріали кримінального провадження містить доручення про проведення досудового розслідування від 02.01.2018 яке не підписане.

02.06.2016 надано вказівку по кримінальному провадженні прокурором ОСОБА_8 . Зокрема прокурором вказано на необхідність: долучити до матеріалів кримінального провадження документи на виконання ухвал про тимчасовий доступ, після отримання інформації встановити абонентів, зясувати відомості щодо наявності договору страхування автомобіля «Volkswagen Touran» та розмір страхових відшкодувань, встановити осіб з якими у потерпілого виникали конфлікти, пов`язані із службовою діяльністю, перевірити зв`язок даного краніального провадження із іншими, провести інші слідчі та процесуальні дії.

Проте, матеріали кримінального справдження не містять відомостей щодо дій спрямованих на її виконання.

У томі 3 матеріалів кримінального провадження містяться протоколи допитів свідків датовані 2011 , протокол огляду 2011, протокол виїмки відеозаписів 2011, акт про пожежу 2011, постанови про приєднання до справи речових доказів, розписку про отримання потерпілого належного йому автомобіля, постанову про призначення пожежно-технічної експертизи та висновок експерта №2276 від 03.11.2011 на її виконання, постанову про призначення авто товарознавчої експертизи та висновок експерта від 31.10.2011 на її виконання,постанову про призначення криміналістичної експертизи та висновок експерта від 4.11.2011 №2275 на її виконання, постанову про призначення дактилоскопічної експертизи та висновок експерта від 31.10.2011 №2278 на її виконання, постанову про призначення дактилоскопічної експертизи та висновок експерта від 21.11.2011 №2344 на її виконання, подання про виїмки інформації у операторів мобільного зв`язку МТС ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та ЗАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та постанови суду про відмову у їх задоволенні. постанову про зупинення (26 листопада 2011) та про відновлення 906.02.2012) досудового слідства,доручення в порядку ст.. 114 КПК України від 07.02.2012.

Слід зазначити, що постановою (ст.. 159 т. 3) від 07.02.2012 досудове слідство зупинено, відомості про відновлення матеріали кримінального провадження не містять.

Матеріали кримінального провадження містять доручення на проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.. 40 КПК України, відсутня дата. (ст.. 164 т.3) та рапорти на його виконання.

Таким чином при дослідженні матеріалів клопотання встановлено, що відомостей щодо виконання в повній мірі наданих прокурором вказівок матеріали кримінального провадження не містять, окрім того, постановою (ст.. 159 т. 3) від 07.02.2012 досудове зупинено досудове слідство, відомості про відновлення матеріали кримінального провадження не містять.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в рамках проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно прохальної частини клопотання прокурор просить: «Кримінальне провадження за № 0001596 від 08 квітня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням відповідальності».

Пунктом 1-1 частини другої статті 284 КПК України передбачено закриття кримінального провадження судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Частиною четвертою статті 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

З аналізу норми п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України випливає, що обов`язковою умовою для закриття кримінального провадження з цієї підстави, має бути встановлення факту самого кримінального правопорушення.

Якщо у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, таке кримінальне провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, закривається постановою слідчого, що визначено у частині четвертій цієї статті.

Закриття кримінального провадження судом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України нормами КПК України не передбачено, проте, якщо така підстава виявляється під час судового розгляду, суд ухвалює виправдувальний вирок (ч. 7 ст. 284 КПК України).

П.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України пов`язує можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури. Внесення змін до Кримінального процесуального Кодексу, зокрема шляхом доповнення частини першої ст. 284 цього Кодексу пунктом 3-1, не звільняють слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню, окрім наведеного вище, жодних слідчих дій здійснено не було, в тому числі не отримано інформації на виконання ухвал про тимчасовий доступ до операторів мобільних зв`язків (вказівки прокурора), слідчими в повній мірі не виконано вказівки прокурора і щодо інших питань.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення визначені і в частині четвертій ст.38 цього Кодексу, згідно якої на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч.ч.1,2,4 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ст. 92, 110 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування проведено не у повному обсязі. Зокрема, не виконаним залишаються вказівки прокурора.

Дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає що такі не містять відомостей щодо вчинених органом досудового розслідування слідчих дій спрямованих на розкриття злочину, встановлення осіб причетних до його вчинення.

Таким чином, суд вважає, що досудове розслідування проведено не у повному обсязі, а тому стверджувати, що вжито усіх можливих заходів, проведено усі слідчі та розшукові дії, якими не встановлено особи, яка вчинила дані кримінальні правопорушення, у суду немає підстав.

Суд також враховує, те що в даному випадку, у результаті вчинення кримінального правопорушення, потерпілі зазнали матеріальної шкоди.

До обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

Суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Така позиція узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від 18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23).

З огляду на вищенаведене досудове розслідування даного кримінального провадження, суд вважає, що його розслідування не може відповідати вимозі ефективності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі "Євген Петренко проти України" (заява N 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 "…для того, щоб розслідування могло вважатися "ефективним", воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості". Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Іларіонович Щокін проти України" від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 "…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах "Начова та інші проти Болгарії" (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та "Рамсахай та інші проти Нідерландів" (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Оскільки судом встановлено, що порушене прокурором питання закриття кримінального провадження хоча формально і підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства», що набрав чинності 17.10.2019 року, яким частину першу ст.284 КПК України доповнено пунктом 3-1 щодо можливості закриття кримінального провадження в разі не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, але суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що підстав для закриття кримінального провадження за № 0001596 від 08 квітня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням відповідальності. Таким чином, клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284,371-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження за № 0001596 від 08 квітня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням відповідальності,- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1