Справа № 755/8119/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001258 від 06 квітня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора

ОСОБА_6 ,

захисника адвокат ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2025 патрульний екіпаж «Рубін-451»Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції у складі інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) ОСОБА_8 та заступника командира роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_9 , з 18 год. 50 хв. знаходились на чергуванні на території Дніпровського району міста Києва.

У ході вільного патрулювання о 23:57 05 квітня 2025 року патрульний екіпаж «Рубін-451» УПП у місті Києві ДПП заїхали на територію АЗС «ОККО», яка розташована за адресою: м.Київ, пр-т Соборності 15-Б, де ними, серед інших відвідувачів було помічено громадянина, який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Приблизно в 00:23 06 квітня 2025 року вказаний громадянин, який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння сів на водійське сидіння запаркованого на АЗС «ОККО» автомобіля «VOLKSWAGEN ATLAS», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , запустив двигун та розпочав рук у напрямку виїзду із території АЗС «ОККО» на пр-т Соборності.

Виявивши ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, патрульним екіпажом «Рубін-451» УПП у м. Києві ДПП було вжито негайних заходів реагування і після виїзду автомобіля «VOLKSWAGEN ATLAS», державний номерний знак НОМЕР_1 на проїжджу частину дороги пр-ту. Соборності, зазначений автомобіль було зупинено за адресою: м.Київ, пр-т Соборності, 15 за допомогою спеціальних сигналів та проблискових маячків автомобіля УПП у м. Києві ДПП «MITSUBISHI Outlander», номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні.

Водій автомобіля «VOLKSWAGEN ATLAS», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким в подальшому виявився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вийшов із салону вказаного автомобіля та підійшов до працівників УПП у м. Києві ДПП. У ході спілкування ОСОБА_5 було повідомлено про підстави його зупинення, а саме у зв`язку із керуванням ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчать наявність у ОСОБА_5 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Після виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_5 , йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля шляхом використання газоаналізатору «Drager» або проїхати до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20 для проходження огляду, але останній відмовився від його проходження у категоричній формі.

У зв`язку із вказаним, працівники УПП у м. Києві ДПП повідомили ОСОБА_5 , щоб він залишався на місці та відносно нього будуть складені матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та почали складати матеріали.

Під час складання працівниками УПП у м. Києві ДПП адміністративних матеріалів за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_5 , розуміючи подальші несприятливі наслідки для нього, почав пропонувати працівникам УПП у м.Києві ДПП «вирішити питання», а саме висловив пропозицію надання неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США за не оформлення відносно нього матеріалів про вчинене ним адміністративне правопорушення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 369 КК України.

Зрозумівши суть пропозиції, заступник командира роти УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_9 попередив ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 369 КК України та роз`яснив, що за пропозицію чи обіцянку, а також надання неправомірної вигоди службовій особі, зокрема працівникам поліції, настає кримінальна відповідальність.

Розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 зателефонував своїй дружині ОСОБА_10 та попрохав її взяти із дому грошові кошти та принести йому на місце події поблизу АЗС «ОККО», яке розташоване за адресою: м. Київ, пр-т Соборності 15-Б.

У подальшому, в 00 годин 45 хвилин 06 квітня 2025 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибула на місце події, де передала ОСОБА_5 грошові кошти у іноземній валюті (долари США), після чого, ОСОБА_5 підійшов до працівників УПП у м.Києві ДПП та тримаючи у руці грошові кошти у сумі 200 доларів США, почав пропонувати надати працівникам УПП у м. Києві ДПП неправомірну вигоду у розмірі 200 доларів США за не оформлення відносно нього матеріалів про вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 369 КК України.

Відповідно до Примітки першої пункту першому статті 364 КК України: службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно з вказаною нормою працівники патрульної поліції є службовими особами.

Крім того, відповідно до положень статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення: у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи: органів Національної поліції (стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, висловив пропозицію службовим особам, а саме: працівникам Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , надання неправомірної вигоди у розмірі 200 (двісті) доларів США за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що 05 квітня 2025 року, ближче до комендантської години вирішив перепаркувати автомобіль ближче до будинку, та в цей час до нього під`їхали працівники поліції, які під час спілкування запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці або проїхати до лікарні «Соціотерапія», однак він відмовився, оскільки боявся, що його можуть забрати працівники ТЦК. В подальшому, з метою уникнення складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП стосовно нього, запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду. Працівники поліції попереджали, що за такі дії наступає кримінальна відповідальність, однак, ОСОБА_5 зателефонував своїй дружині, яка принесла гроші та ОСОБА_5 намагався передати працівникам поліції неправомірну вигоду 200 доларів США. Після чого, на нього надягнули кайданки. Надалі, приїхала слідча оперативна група, вилучила кошти. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаявся та просив його суворо не карати, також запевнив суд, про недопустимість такої поведінки в подальшому. Крім того, просив суд врахувати, що він працює, має на утриманні малолітню дитину 2024 року народження, при цьому зазначив, що не заперечує проти застосування відносно нього покарання, яке запропоноване прокурором у виді штрафу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанов про визнання речових доказів від 07 та 29 квітня 2025 року; постанови про передачу на зберігання речових доказів; акту прийому-передачі речових доказів (грошових коштів) від 06 травня 2025 року; ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Крім того, винуватість ОСОБА_5 , який не оспорює фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 , у тому, що він своїми діями умисно вчинив пропозицію надання службовій особі неправомірної вигоди, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною першою статті 369 КК України.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працює, має на утриманні малолітню дитину 2024 року, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини першої статті 369 КК України у виді штрафу.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи те, що грошові кошти у сумі 200 доларів США, а саме 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна №НВ 08772111 Р В2 та №КВ 40256573 С В2 на які ухвалою слідчого судді від 11 квітня 2025 року було накладено арешт є предметом цього кримінального правопорушення, з урахуванням вимог статтей 96-1, 96-2 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до цих грошових коштів спеціальну конфіскацію на користь держави.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Матеріали кримінального провадження №0001258 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/8119/25.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази:

- DVD-R диск «hp» 16х4.7gb 120 min, DVD-R диск «hp» 16х4.7gb 120 min, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0001258 - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- грошові кошти у сумі 200 доларів США, а саме 2 купюри номіналом по 100 доларів США кожна (№ НВ 08772111 Р В2 та №КВ 40256573 С В2), які знаходяться на зберіганні у індивідуальному сейфі в спеціальному сховищі у Солом`янському відділенні АБ «УКРГАЗБАНК», за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 1 - конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1