Провадження по справі № 1-кс/752/8860/25
У Х В А Л А

іменем України

"20" жовтня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000363 від 25.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301-1, ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 156-1, ч. 3 ст. 153 КК України,-

встановив:

15 жовтня 2025 року до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000363 від 25.07.2023, яке вилучено 14.10.2025 за наслідками проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вилучені в ході обшуків електронні носії інформації та об`єкти електронного збереження інформації визнані речовими доказами, оскільки вони можуть містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному проваджені. Прокурор просить накласти арешт на майно, що зазначено у клопотанні з метою його збереження як речового доказу, а також заборонити користуватися та розпоряджатися ним.

У судове засідання прокурор не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд вищезазначеного клопотання без його участі та просив його задовольнити.

Власник майна на виклик слідчого судді не з`явився. Заперечень та пояснень з приводу поданого клопотання не подав.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступного.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 132 КПК України.

Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.301-1, ч.1 ст. 156, ч.1 ст. 156-1, ч.3 ст. 153 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що з початку 2020 року начальник сектору криміналістичного забезпечення СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві підполковник поліції ОСОБА_6 , якого наказом від 24.01.2025 звільнено зі служби в органах поліції за власним бажанням, мав інтимні стосунки з неповнолітніми особами чоловічої статі, що не досягли шістнадцятирічного віку, зокрема під час зустрічей із ними вчиняв розпусні дії сексуального характеру. Підшукування таких осіб для вчинення розпусних дій сексуального характеру та інтимних стосунків здійснювалося ОСОБА_6 серед неповнолітніх, які виховувалися сім`ях із складними життєвими обставинами, через знайомих працівників закладів освіти в м. Києві (ПТУ, інтернати) та працівників ювенальної превенції Шевченківського КП ГУНП у м. Києві. Під час спілкування з даною категорією неповнолітніх осіб, ОСОБА_6 встановлював із ними довірчі стосунки, надавав допомогу у вирішенні різних скрутних ситуацій, а після досягнення неповнолітніми шістнадцятирічного віку, ОСОБА_6 продовжував спілкування з ними, зокрема мав сексуальні відносини.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який певний час проживав із ОСОБА_6 також вчиняв розпусні дії сексуального характеру стосовно неповнолітніх осіб чоловічої статі.

Крім того, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що ОСОБА_6 схиляє неповнолітніх осіб до участі у створенні (виготовленні) дитячої порнографії, яку накопичує з метою подальшого збуту.

14 жовтня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.09.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: електронні носії інформації та об`єкти електронного збереження інформації (мобільний телефон, планшети, жорсткий диск тощо, детальний перелік та опис яких зазначений у протоколі обшуку).

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 14.10.2025 вилучені речі та майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000363 від 25.07.2023.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю його збереження як речового доказу, оскільки вилучені в ході обшуку електронні носії інформації та об`єкти електронного збереження інформації можуть містити відомості про обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні, зокрема про обставини вчинення розпусних дій сексуального характеру стосовно неповнолітніх осіб чоловічої статі, а також створення (виготовлення) дитячої порнографії з метою подальшого збуту.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що вилучені в ході обшуку електронні носії інформації та об`єкти електронного збереження інформації, на арешті якої наполягає прокурор, є такими, що відповідають критеріям речових доказів, відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити відомості про обставини, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, зокрема про обставини вчинення розпусних дій сексуального характеру стосовно неповнолітніх осіб чоловічої статі, а також створення (виготовлення) дитячої порнографії з метою подальшого збуту.

Враховуючи, що власником/володільцем зазначеного майна є ОСОБА_5 , причетність якого до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень встановлюється під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не накладання арешту може призвести до його знищення, приховування, спотворення тощо.

Під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні. Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено, а власником майна не доведено необґрунтованість поданого клопотання чи відсутність потреби у накладенні арешту.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним у кримінальному провадженні № 0000363 від 25.07.2023, яке 14.10.2025 вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «V2027», IMEI: НОМЕР_1 , MEID: А00000Е05С3D93, у чохлі чорного кольору, з наявною сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 ; носій інформації (жорсткий диск) WD Element, p/n: WDBUZG0010BBK-EB, s/n: WXE2A70NRC4L з дротом та перехідником; бездротову міні камеру (без зазначеного номеру моделі та марки) з дротом; планшетний пристрій марки «TECLAST», моделі «TLA007», сірого кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , ID: G5M2, з зарядним дротом; планшетний пристрій марки «Lenovo», моделі «A7600-H DOLBY», чорного кольору, у чохлі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_5 , s/n: НОМЕР_6 (64), з зарядним дротом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1