Справа № 204/9895/25
Провадження № 1-в/204/1284/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом відносно ОСОБА_7 , 1972 року народження,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, змінено примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 березня 2015 року і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведено його до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №1019 від 10.09.2025 року, зазначено, що за час перебування у відділенні з посиленим наглядом психічний стан пацієнта залишається стабільним. Не спостерігалось проявів агресії, аутоагресії, конфліктності, афективних розладів, поведінка носить спокійний, впорядкований характер. Розладів сприйняття не відмічалось. Маячні ідеї мають фрагментарний характер, виказуються пацієнтом без емоційного супроводу, не мають криміногенної спрямованості та не впливають на поведінку хворого. Внаслідок довготривалого та несприятливого перебігу захворювання у пацієнта сформувався виражений дефект особистості за шизофренічним типом, внаслідок чого формування повного усвідомлення хворим проявів наявного психічного захворювання та тяжкості скоєного не представляється можливим. Лікування приймав без заперечень. Формально погоджувався з необхідністю лікування та спостереження у лікаря-психіатра у майбутньому. Результат оцінки ризику насильства за шкалою HCR-20v3 вказує на низький рівень насильства в майбутньому. Викладене свідчить про усунення значної суспільної небезпеки хворого для оточуючих. Таким чином, потребує зміни примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом на надання примусових заходів медичного характеру у закладі зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №1019 від 10.09.2025 року.

Пацієнт ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви лікаря, просив не змінювати йому примусові заходи медичного характеру з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. Вважає, що на сьогоднішній день його психічний стан не змінився та залишається не стійким. Не розуміє скоєного.

Захисник в судовому засіданні підтримав заяву про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 і просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

У відповідності до ч.2 ст.514 КПК України, Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, змінено примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 березня 2015 року і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведено його до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні з 08.10.2015 року по теперішній час. Діагноз: Параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, стан медикаментозної ремісії.

В обґрунтування необхідності зміни ОСОБА_6 виду примусових заходів медичного характеру у висновку комісії лікарів-психіатрів №1019 від 10.09.2025 року зазначено, що за час перебування у відділенні з посиленим наглядом психічний стан пацієнта залишається стабільним. Не спостерігалось проявів агресії, аутоагресії, конфліктності, афективних розладів, поведінка носить спокійний, впорядкований характер. Розладів сприйняття не відмічалось. Маячні ідеї мають фрагментарний характер, виказуються пацієнтом без емоційного супроводу, не мають криміногенної спрямованості та не впливають на поведінку хворого. Внаслідок довготривалого та несприятливого перебігу захворювання у пацієнта сформувався виражений дефект особистості за шизофренічним типом, внаслідок чого формування повного усвідомлення хворим проявів наявного психічного захворювання та тяжкості скоєного не представляється можливим. Лікування приймав без заперечень. Формально погоджувався з необхідністю лікування та спостереження у лікаря-психіатра у майбутньому. Результат оцінки ризику насильства за шкалою HCR-20v3 вказує на низький рівень насильства в майбутньому. Викладене свідчить про усунення значної суспільної небезпеки хворого для оточуючих. Таким чином, потребує зміни примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом на надання примусових заходів медичного характеру у закладі зі звичайним наглядом.

Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно п.24 вказаного висновку комісії лікарів-психіатрів №1019 від 10.09.2025 року, зазначено, що за час перебування у відділенні з посиленим наглядом клінічна картина захворювання характеризувалась стабільністю психічного стану поведінка була впорядкована, конфліктних ситуацій не створював, агресії до оточуючих не проявляв. На перший план в клінічній картині захворювання виступала дифіцитарна симптоматика у вигляді емоційного сплощення, аутичності, звуження кола інтересів до задоволення фізіологічних потреб, зниження енергетичного потенціалу, виражених розладів мислення у вигляді аморфності, різноплановості, непослідовності, нецілеспрямованості, паралогічності із зісковзуванням та елементами розірваності. Настанови на необхідність спостереження у лікаря-психіатра та постійного прийому підтримуючого лікування мали нестійкий характер. В подальшому психічний стан залишався стабільним, поведінка була упорядкованою, режиму відділення не порушував. Розладів сприйняття не спостерігалось. Маячні ідеї мали фрагментарний характер, висловлювались пацієнтом без емоційного супроводу, не мали афективного забарвлення, не носили криміногенної спрямованості та не зумовлювали його поведінку. Агресивних, аутоагресивних тенденцій не виявляв, конфліктних ситуацій не створював. Внаслідок довготривалого та несприятливого перебігу захворювання у пацієнта сформувався виражений дефект особистості за шизофренічним типом, внаслідок чого формування повного усвідомлення хворим проявів наявного психічного захворювання та тяжкості скоєного не представляється можливим. Лікування приймав без заперечень. Формально погоджувався з необхідністю лікування та спостереження у лікаря-психіатра у майбутньому.

Враховуючи викладені обставини, суд робить висновок, що незважаючи на те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_6 хоча і покращився та залишався стабільним, а саме: за час перебування у відділенні з посиленим наглядом психічний стан пацієнта залишається стабільним. Не спостерігалось проявів агресії, аутоагресії, конфліктності, афективних розладів, поведінка носить спокійний, впорядкований характер. Розладів сприйняття не відмічалось. Маячні ідеї мають фрагментарний характер, виказуються пацієнтом без емоційного супроводу, не мають криміногенної спрямованості та не впливають на поведінку хворого. Внаслідок довготривалого та несприятливого перебігу захворювання у пацієнта сформувався виражений дефект особистості за шизофренічним типом, внаслідок чого формування повного усвідомлення хворим проявів наявного психічного захворювання та тяжкості скоєного не представляється можливим. Лікування приймав без заперечень. Формально погоджувався з необхідністю лікування та спостереження у лікаря-психіатра у майбутньому. Результат оцінки ризику насильства за шкалою HCR-20v3 вказує на низький рівень насильства в майбутньому. Викладене свідчить про усунення значної суспільної небезпеки хворого для оточуючих. Однак, таке покращення не є тривалим і не може свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом, враховуючи позицію ОСОБА_6 , який заперечує проти зміни йому примусових заходів медичного характеру, у зв`язку з чим, слід відмовити у задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом відносно ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-372, ст.ст.512, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року, відносно ОСОБА_7 , 1972 року народження - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя ОСОБА_1