Дата документу 06.02.2026Справа № 554/140/26
Провадження № 1-кс/554/1653/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача Полтавського РУП ГУН в Полтавській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000564 від 16.12.2025 року,

встановила:

22.01.2026 року ОСОБА_3 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просив скасувати постанову дізнавача ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000564 від 16.12.2025 року, зобов`язати дізнавача ОСОБА_4 залучити його в якості потерпілого до кримінального провадження № 0000564 від 16.12.2025 року та вручити йому пам`ятку про процесуальні права.

У судові засідання, які призначалися на 27.01.2026 року об 11 год. 15 хв. та 06.02.2026 року о 09 год. 30 хв. заявник ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду.

Частина 1 статті 135 КПК України визначає, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі якщо особа подала письмову заяву про здійснення виклику в конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), то за наявності технічної можливості така особа викликається шляхом надсилання їй текстових повідомлень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

ОСОБА_3 у своїй скарзі, поданій через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надав згоду на отримання процесуальних документів в електронній формі від учасників цього кримінального провадження та на одержання від суду повісток про виклик, повідомлень та інших документів в цьому кримінальному провадженні на його офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (у відповідності до ст.35 ч.2 ост.(12) абзацу, ст.136 ч.1 абз.2 КПКУ).

Згідно з ч.1 ст.136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

У разі якщо особа подала письмову заяву на одержання повісток про виклик у конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), днем вручення повістки про виклик до слідчого судді, суду є день отримання судом повідомлення про доставлення повістки про виклик до слідчого судді, суду на офіційну електронну адресу особи.

Таким чином, ОСОБА_3 був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку повістки про виклик до слідчого судді до електронного кабінету ОСОБА_3 28.01.2026 року о 5:04:35 год.

Крім того, судова повістка направлялася на електронну пошту ОСОБА_3 , зазначену ним у скарзі - ІНФОРМАЦІЯ_1

Дізнавач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином, 27.01.2026 року надіслала до суду матеріали кримінального провадження № 0000564 від 16.12.2025 року. Відсутність дізнавача відповідно до положень ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що узгоджується з положеннями ст. 107 КПК України.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Отже, як вбачається із положень вищевказаної норми, слідчий суддя не вправі проводити розгляд скарги за відсутності скаржника за будь-яких умов.

Також ч.2 ст.306 КПК України визначено строк розгляду скарги тривалістю у сімдесят дві години.

ОСОБА_3 не цікавився про стан розгляду скарги, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судові засідання для її розгляду не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомляв, заяв про відкладення судового засідання, про його проведення у режимі відеоконференції або за його відсутності не надсилав, що може свідчити про втрату його інтересу до розгляду скарги.

При цьому слідчий суддя зважає на те, що під час розгляду попередньої скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , яка полягає в не розгляді клопотання від 29.12.2025 року в кримінальному провадженні № 0000564 (справа № 554/140/26, провадження № 1-кс/554/845/2026), останній 07.01.2026 року через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі.

Згідно з ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; т 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Разом із цим, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17 викладена правова позиція про випадки, коли слідчим суддям доцільно залишати скаргу без розгляду. Зокрема, зазначено наступне: «…у разі неявки скаржника слідчі судді постановляють ухвали про залишення відповідних скарг без розгляду. Такий підхід суду відповідає вимогам ч. 3 ст. 306 КПК, згідно із якою розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Отже, у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, положення ч. 3 ст. 306 КПК України, якими передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується та у випадку, якщо суд постановляє ухвалу про залишення скарги без розгляду, якщо належним чином повідомлений скаржник, повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд скарги за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скаржник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, з заявами про розгляд скарги без його участі чи за його участі в режимі відеоконференції до суду не звертався, ходом розгляду його скарги жодним чином не цікавився, зважаючи на те, що за відсутності останнього слідчий суддя позбавлена можливості розглянути скаргу по суті, оскільки це прямо заборонено законом, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід залишити без розгляду, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_3 має можливість повторно звернутися до слідчого судді із цією скаргою, що в повній мірі забезпечить реалізацію його права на доступ до правосуддя.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача Полтавського РУП ГУН в Полтавській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000564 від 16.12.2025 року, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1