ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1238/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1860/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника служби

у справах дітей - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 30 червня 2025 року відносно ОСОБА_10 ,-

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком 23 лютого 1985 року народження, уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого ,

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_10 покарання встановлено обраховувати з дня постановлення вироку з 30 червня 2025 року.

Як встановив суд ОСОБА_10 23.01.2023 в період часу з 04 год. до 05 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити виявилось неможливо, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні залу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_8 та її малолітня дитина ОСОБА_13 , 2010 р.н., перебували у спальній кімнаті та спали в ліжку. В цей час ОСОБА_8 прокинулася та побачила в коридорі увімкнене світло, після чого, піднявшись з ліжка, пішла до коридору.

В цей час, ОСОБА_10 , перебуваючи біля входу в кухню, побачив ОСОБА_8 , яка вийшла зі спальні, при цьому він, з позицією зневаги до встановлених соціальних правил, вирішив вчинити протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 та малолітньої ОСОБА_13 , із застосуванням в якості знаряддя злочину кухонного «ножа-сокири», який він перед цим взяв на столі з кухонної кімнати вищевказаної квартири.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 та малолітньої ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , перебуваючи у положенні стоячи з лівого боку до ОСОБА_8 , оцінивши ситуацію, що склалася та відсутністю будь-кого із сторонніх осіб, нехтуючи тим, що перед ним особа жіночої статі, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою, діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання наслідків у виді смерті ОСОБА_8 , використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний «ніж-сокиру», який він тримав у своїй правій руці, відчуваючи ненависть до потерпілої, прицільно умисно наніс їй зверху вниз один удар ріжучою частиною кухонного «ножа-сокири» по голові в лобну ділянку зліва, піддавши травматизації особливо важливу ділянку тіла людини, від якого остання впала на підлогу, причинивши ОСОБА_14 , відповідно до висновку судово-медичного експерта №12-14/55-А/23 від 02.02.2023, різане поранення лобної ділянки зліва, яке належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3х тижнів (21 дня), відповідно до п.2.3.2 «а», п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.

Після цього, ОСОБА_10 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, одна з яких малолітня дитина, вважаючи виконаними до кінця всі свої злочинні дії та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , так як вона стікала кров`ю, залишив останню в коридорі на підлозі, та продовжуючи утримувати в правій руці в якості знаряддя злочину кухонний «ніж-сокиру», прослідував в бік спальної кімнати, де в цей час спала малолітня ОСОБА_13 .

ОСОБА_10 , оцінивши ситуацію, що склалася, та відсутністю будь-кого із сторонніх осіб, достовірно знаючи та нехтуючи тим, що перед ним спить малолітня дитина, використовуючи свою фізичну перевагу над останньою, та розуміючи, що остання не буде вчиняти активного опору, діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання наслідків у виді смерті малолітньої потерпілої, використовуючи в якості знаряддя злочину вказаний кухонний «ніж-сокиру», відчуваючи раптово виниклу ненависть до малолітньої ОСОБА_13 , цілеспрямовано підійшов до дитини, після чого сів на її ноги зверху, тим самим обмежив її активні дії та можливість піднятись з дивану, на якому спала остання, та цілеспрямовано, умисно наніс їй два удари ріжучою частиною кухонного «ножа-сокири» по голові, піддавши таким чином травматизації особливо важливу ділянку тіла людини. Після чого ОСОБА_10 , при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, наніс ОСОБА_13 в хаотичному порядку не менше трьох ударів по голові, не менше двох ударів в область ніг та не менше трьох ударів в область рук потерпілої.

Надалі, ОСОБА_10 , впевнившись, що ОСОБА_13 не подає ознак життя та не вчиняє ніякого опору, перестав наносити останній тілесні ушкодження та вийшов за межі кімнати. В цей час ОСОБА_13 , прийшовши до тями, змогла вибігти з квартири на сходовий майданчик, де чекала її мати ОСОБА_8 .

В результаті умисних дій ОСОБА_10 , відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №08-124/2024 від 13.12.2024, спричинив малолітній потерпілій ОСОБА_13 закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, з наявністю чотирьох ран на голові в лобовій ділянці справа (2), в тім`яній ділянці справа (1) та в потиличній ділянці (1); різану рану правої вушної раковини; закриту травму правого ліктьового суглоба у вигляді перелому (остеоепіфізеолізу) ліктьового відростку правої ліктьової кістки без зміщення; рану на правій кисті і рану на лівій кисті; дві рани на правому стегні по передньо-внутрішній поверхні на рівні середньої третини.

За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, з наявністю чотирьох ран на голові в лобовій ділянці справа (2), в тім`яній ділянці справа (1) та в потиличній ділянці (1); різана рану правої вушної раковини; рану на правій кисті і рану на лівій кисті; дві рани на правому стегні по передньо-внутрішній поверхні на рівні середньої третини належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3х тижнів (21 дня), відповідно до п.2.3.2 «а», п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.

Закрита травма правого ліктьового суглоба у вигляді перелому (остеоепіфізеолізу) ліктьового відростку правої ліктьової кістки без зміщення не є небезпечною для життя в момент утворення, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21дня) і за цією ознакою відповідно до п.2.2.1 «а, б, в», п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р., належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_10 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення задуманого ним злочину до кінця, однак злочин не було ним закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 покинули місце злочину та викликали допомогу, а ОСОБА_10 в подальшому, близько 05.00 годині 23.01.2023, був затриманий працівниками поліції за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд.169.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, змінити кваліфікацію дій ОСОБА_10 на ч.2 ст. 125 КК України, призначити покарання в межах санкції статті та звільнити обвинуваченого в залі суду.

Також просить дослідити всі матеріали справи та речові докази.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що ані потерпілі, ані обвинувачений не пам`ятають події які відбулись вночі 23 січня 2023 року.

Обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 , не встановлені.

При цьому, згідно зібраних доказів потерпілі не чинили опору ОСОБА_10 , що викликає сумніви у обставинах самої події.

Потерпілі отримали легкі тілесні ушкодження, які були нанесені в хаотичному порядку, що свідчить про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого.

Покази потерпілої ОСОБА_13 неодноразово змінювались.

Потерпіла ОСОБА_8 відверто вигадувала події, плуталась в показах щодо волочіння її з ліжка за ногу, потім змінила покази та повідомила про те, що обвинувачений сів на її доньку та наносив удари.

Захисник вважає, що визначене знаряддя злочину є тисак-топорик, яким дорослий чоловік у хаотичному порядку не міг нанести легкі тілесні ушкодження.

Більш того, не доведено, що саме тисак-топорик є знаряддям вчинення злочину.

Наявність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство також не встановлено судом, оскільки незрозуміло чому обвинувачений не довів свій умисел до кінця, враховуючи що ніхто йому не заважав.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити свій вирок, яким призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Вважає, що призначене покарання не є співмірним тяжкості скоєного злочину, конкретним обставинам справи та позиції потерпілих, що у свою чергу не сприятиме виконанню мети і завданням кримінального покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора та потерпілої які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та підтримали апеляційну скаргу сторони обвинувачення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. п.п.1,2 ч.2 ст. 115 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Покази вказаних свідків та потерпілих є логічними, послідовними та несуперечливими.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснювала, що що ввечері 22 січня 2023 року вона перебувала вдома з чоловіком та донькою. ОСОБА_10 зателефонував її чоловікові ОСОБА_20 та запропонував приїхати в гості, на що вони спочатку були проти, оскільки не було приводу, а потім погодились. ОСОБА_10 приїхав на таксі близько 20:30 год. В той вечір вона, її чоловік ОСОБА_20 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої (горілку) у квартирі. При цьому велося спілкування на побутові теми, конфліктів не було. Пізніше, викликавши таксі, ОСОБА_10 не поїхав додому (це було близько 22:45 год.), тому вона з чоловіком вирішили відвезти його додому на своєму автомобілі, однак були зупинені працівниками поліції, а її чоловіка забрали ВСП, тому ОСОБА_10 на його прохання залишився у них на ніч з 22 на 23 січня 2023 року. ОСОБА_21 була проти того, щоб ОСОБА_22 залишився у них на ніч, нібито щось відчувала. ОСОБА_8 з ОСОБА_21 пішли відпочивати до дитячої кімнати, а ОСОБА_10 залишився у кімнаті зали, він був в неврівноваженому (агресивному) стані. Коли вони з донькою вже лягли, ОСОБА_10 декілька разів заходив до них та нервово питав, чого вони не сплять.

Прокинувшись вночі від ввімкнутого у квартирі світла, потерпіла вийшла з дитячої кімнати у коридор та побачила ОСОБА_10 у спідній білизні, який в цей час, тримаючи в правій руці кухонний ніж-сокиру, вдарив її по голові, від чого вона впала на коліна, та побачила кров на голові, а ОСОБА_10 попрямував до кімнати, в якій спала ОСОБА_21 , та сівши на її ноги, почав наносити їй цим же кухонним ножем-сокирою тілесні ушкодження в область голови, від яких ОСОБА_21 почала кричати. ОСОБА_8 бачила 2-3 удари, які наніс ОСОБА_10 ОСОБА_21 по тілу, після чого потерпіла вибігла з квартири просити про допомогу сусіда. Коли сусід ОСОБА_23 , вийшовши на допомогу, відчинив двері до її квартири, ОСОБА_10 почав погрожувати йому та кидатись на нього з кухонним ножем в руках. Пізніше потерпіла побачила ОСОБА_21 , яка була вся в крові. ОСОБА_21 змогла вибігти з ванної кімнати їх квартири лише тоді, коли ОСОБА_24 вже не було в коридорі. Вони зайшли до квартири сусіда, у подальшому чули сильний стук з боку їх квартири. В подальшому сусід ОСОБА_23 викликав працівників швидкої медичної допомоги та працівників поліції, які приїхали за викликом.

Коли потерпіла побачила ОСОБА_10 у коридорі, майже впритул, у нього в правій руці був якийсь предмет, який вона не встигла розгледіти, а в подальшому зрозуміло, що це ніж-тесак, та він вдарив її ним в голову, нічого при цьому не говорив. Потерпіла впала на коліна, а ОСОБА_10 одразу пішов в дитячу кімнату. Дитина в цей час спала, розташовуючись біля стінки. Потерпіла не втрачала свідомості. Вважає, що ОСОБА_10 не наносив їй більше ударів, оскільки міг припустити, що вона втратила свідомість.

Коли вона підійшла до дитячої кімнати, побачила, що ОСОБА_10 сидить на ногах у дитини і наносить їй удари кухонним ножем-тесаком, який до цього перебував у кухні. Вона бачила 2-3 удари в область голови, після чого побігла до сусіда кликати на допомогу. При цьому ОСОБА_10 нічого не говорив.

Ніж має рукоятку чорного кольору, у формі сокири, використовується для рубки м`яса.

Також з квартири зник ще один ніж. У подальшому тесак було виявлено в кімнаті, схованим, а інший ніж у під`їзді, де його також сховав ОСОБА_10 .

Вона побігла до сусіда, тому що він є співробітником поліції. Коли сусід вийшов та почав намагатися проникнути до квартири, донька весь час перебувала в квартирі. Віка певний час кричала, потім, скоріш за все, ОСОБА_10 перестав наносити їй удари. З ОСОБА_10 спілкувався сусід, той відкрив двері та закрив їх, сусід побачив у нього в руці тесак. Особисто у ОСОБА_8 було пошкодження голови. Коли донька вийшла з квартири, у дитини були рублені рани на голові та руці, були розірвані лосини.

У подальшому сусід спілкувався з поліцейськими, які повідомили йому, що виявили ОСОБА_10 під сходами в під`їзді. Вона вважає, що ОСОБА_10 вийшов з квартири за допомогою ключів, які перебували у коридорі.

В подальшому, під час проведення досудового розслідування, за участю потерпілої було проведено слідчий експеримент у їх квартирі за участю судово-медичного експерта, в ході якого вона відтворила всі відомі обставини спричинення їй та її доньці ОСОБА_21 тілесні ушкодження.

ОСОБА_10 після подій не намагався зв`язатися з нею, відшкодувати заподіяну шкоду та пояснити свої дії.

Раніше вона надавала покази про те, що ОСОБА_10 витягнув ОСОБА_25 з кімнати в коридор та наносив удари доньці в коридорі, але потім зрозуміла, що помилялася у сприйнятті цього.

Зазначила, що вважає, що звернення до сусіда-поліцейського є нормальними діями щодо захисту дитини у ситуації, що склалася, оскільки вона є жінкою та не змогла б особисто здійснювати спротив чоловіку з ножем.

Віку вона побачила хвилин через 5-7 після того, як побігла до сусіда. Де в цей момент був ОСОБА_10 , потерпіла не знає. Спочатку двері двічі відчиняв сусід та бачив ОСОБА_10 з ножем. Третій раз двері до квартири відчинила вона та побачила ОСОБА_25 , яка вийшла до неї.

Вважає, що ОСОБА_10 припинив протиправні дії, коли вона почала голосно кричати та кликати на допомогу сусіда. Ніж було виявлено поліцейськими у кімнаті в її присутності. Сумка ОСОБА_22 стояла на табуреті в коридорі.

Незвичності в поведінці ОСОБА_10 вона виявила, коли вже повернулася додому, а ОСОБА_10 вже перебував там.

Слідчий не вимагав від неї надати якісь додаткові медичні документи.

Блокпост знаходиться неподалік від будинку. Вони хотіли передати автомобіль військовослужбовцям, щоб вони відвезли ОСОБА_22 додому.

Зі слів ОСОБА_26 їй стало відомо, що коли вона вже стояла на підлозі, ОСОБА_10 замахувався на неї ножем та кричав «Вб`ю». Вона пішла до ванної кімнати, оскільки якби вона йшла до виходу з квартири, їй би довелося проходити поруч з ОСОБА_10 .

Коли вона з донькою йшли до автомобіля швидкої допомоги, ОСОБА_10 стояв поруч з поліцейськими біля входу до під`їзду.

На час допиту дитина більш-менш заспокоїлася, але спить з матір`ю, довелося працювати з психологом.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_13 в ході допиту пояснила, що ввечері ОСОБА_22 приїхав до них у гості. Вона заперечувала проти того, щоб він залишався на ніч. Коли він приїхав, привіз шоколадку, потім він сидів розмовляв з батьками. Тато викликав таксі для ОСОБА_22 , той тягнув час та таксі поїхало з виклику, бо вже почалася комендантська година. Тоді тато вирішив сам відвезти ОСОБА_22 , але його забрали у військову частину. ОСОБА_22 повернувся додому, почав розмовляти з ОСОБА_13 , вона хвилювалася за тата, він задавав їй якісь дивні питання. Потім він пішов на кухню, почав телефонувати якомусь чоловіку, погрожував йому. Потерпіла пішла до себе у кімнату, потім прийшла мати. Вони удвох пішли на кухню та почали там розмовляти. У цей момент прийшов ОСОБА_27 , починає нервово себе поводити, кричати, хлопати дверима, після чого пішов до кімнати. Потім вони з мамою пішли спати. Після цього ОСОБА_27 зайшов до них у кімнату, попросив допомогти йому ввімкнути телевізор. Вона погодилася та знову пішла до себе. Через деякий час вона вирішила піти до вбиральні та в коридорі зустріла ОСОБА_28 , який почав питати її, чому вона не спить. Вона зробила свої справи та повернулася спати. ОСОБА_27 дуже гучно включив телевізор, вона не могла заснути, а тому пішла до нього, той знову питав, чому вона не спить. Вона зробила гучність меншою, пішла до себе та заснула. Потім вона прокинулася та побачила, що у всіх кімнатах горить світло. Вона попросила маму принести їй води, мама вийшла. Вона заплющила очі та через декілька хвилин побачила перед собою ОСОБА_28 , який тримає в руці ніж. Потім вона прийшла на себе та відчула, що на ній зверху сидить ОСОБА_27 та наносить їй удари ножем. Після удару в область вуха вона втратила свідомість, було боляче та прохолодно. Коли вона прийшла до тями, вона встала та побігла до коридору, побачила ОСОБА_28 , який замахується на неї ножем та кричить «Зараз вб`ю», вона сховалася на кухні, потім перейшла до ванної кімнати, була там недовгий час, потім почула голос мами з під`їзду, вийшла до неї, поруч перебував сусід ОСОБА_23 . Вони з мамою зайшли в квартиру до ОСОБА_23 , той викликав поліції, потерпіла почула гуркіт вхідних дверей та сказала матері, що ОСОБА_27 вийшов з квартири. Потім приїхала поліція та забрала ОСОБА_28 .

Після наданих пояснень потерпіла відмовилась від подальшого надання відповідей на питання.

Свідок ОСОБА_15 в ході допиту в суді першої інстанції пояснив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_29 проживає у квартирі АДРЕСА_5 . В ніч з 22 на 23 січня 2023 року він відпочивав у своїй квартирі та прокинувся від стуку та крику у вхідні двері своєї квартири, відчинивши які, він побачив в тамбурі свою сусідку ОСОБА_30 з тілесними ушкодженнями та кровотечею, яка сказала що « ОСОБА_31 внутри, он сейчас убьет ее». Підійшовши до її квартири, відчинив двері, і в цей час невідомий йому раніше чоловік, тримаючи в правій руці ніж-сокиру, замахнувся на нього, викрикуючи погрози «Убью». Від чого свідок одразу зачинив двері. Потім ситуація повторилася. Він говорив чоловіку, що є співробітником поліції. Через деякий час він відчинив двері, а невідомого чоловіка вже у коридорі квартири не було, і побачивши ОСОБА_25 , яка була вся у крові, забрав її з квартири, зачинивши квартиру ззовні на ключ, який був у дверях, після чого викликав працівників поліції та швидку медичну допомогу, надавши першу медичну допомогу потерпілим. Про події, що стались із потерпілими, він дізнався від ОСОБА_32 та ОСОБА_21 в той час, коли вони перебували у його квартирі до приїзду лікарів швидкої медичної допомоги. Коли приїхали працівники швидкої медичної допомоги, лікарі забрали до лікарні ОСОБА_30 та ОСОБА_33 , а працівники поліції, що прибули за викликом, затримали раніше невідомого йому чоловіка, який переховувався на цокольному поверсі сходового майданчика, який до цього, перебуваючи всередині квартири сусідів ОСОБА_34 , кидався на нього з кухонним ножем-сокирою з погрозою вбивством. Біля чоловіка на ящику перебував кухонний ніж. Це не той ніж, який був в руках у нього під час перебування в квартирі.

З моменту, коли він забрав з квартири ОСОБА_25 та закрив двері, до моменту, коли ОСОБА_10 , скоріш за все, покинув квартиру та був затриманий, пройшло біля 15-20 хвилин.

У ОСОБА_32 була травма голови. У ОСОБА_26 також були тілесні пошкодження на голові, були порвані штани, на цьому ж місці була подряпина на шкірі. Також вона трималась за руку, але свідок не може це впевнено підтвердити.

Коли ОСОБА_10 був у квартирі сусідки, він був у білизні. Коли його затримали поліцейські, він вже був вдягнений, від нього було чутно запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_17 в ході допиту в суді першої інстанції пояснив, що 23.01.2023 перебував на службі (УПП в Харківській області ДПП) в складі екіпажу, отримавши виклик за адресою: АДРЕСА_3 про бійку в квартирі, вони прибули на місце події, прибув також і інший екіпаж. Вони виявили у під`їзді невідомого чоловіка, який нібито спав, представився безхатьком та сказав що зайшов туди поспати, оскільки на вулиці було холодно. Під час розмови він був бадьорий, в стані алкогольного сп`яніння та намагався уникнути розмови, на запитання працівників поліції не відповідав та намагався покинути місце події. Однак, при розмові із заявником було встановлено, що саме цей чоловік спричинив тілесні ушкодження потерпілим та кидався на заявника. Поблизу невідомого громадянина у під`їзді на місці також було виявлено кухонний ніж. Також, при приїзді було виявлено потерпілих жінку та дівчинку з тілесними ушкодженнями та кровотечею. Вони перебували не в своїй квартирі, де сталася бійка, а у квартирі сусіда, який викликав поліцію. Вони пояснили, що запросили даного громадянина до себе додому, щоб він переночував, а він наніс їм тілесні ушкодження. У дівчинки були різані рани обличчя та руки. Майже одразу приїхала бригада ШМП та госпіталізувала потерпілих. Потерпіла жінка розповіла співробітникам поліції про обставини вчинення нападу на неї та її доньку. Відеофіксація велась перед тим, як співробітники поліції зайшли до під`їзду. Свідок показував потерпілій фото особи, яка була виявлена у під`їзді, та вона впізнала на ньому нападника.

Також свідок зазначив, що вважає, що співробітники поліції фактично припинили злочинні дії, оскільки поведінка ОСОБА_10 свідчила про те, що у разі не затримання він міг продовжити злочинну діяльність, також біля нього був виявлений ніж.

Від нього був запах алкоголю, перебував у стані явного алкогольного сп`яніння, його дії та слова не відповідали обстановці (нібито він спав). Вдягнений був у спортивному костюмі, на ОСОБА_10 були плями крові (на руках). Особу було встановлено за паспортом.

У подальшому ОСОБА_10 був доставлений до відділу поліції.

Покази вказаних свідків та потерпілих є несуперечливими та повністю узгоджуються між собою щодо хронології подій 23 січня 2023 року.

Потерпілі надали чіткі пояснення, згідно яких ОСОБА_10 залишився у них в квартирі ночувати, був в стані алкогольного сп`яніння, був в агресивному стані, заходив у спальню та питав у потерпілих чому вони не сплять, був у спідній білизні, обрав знаряддям кухонний ніж сокиру, який взяв на кухні, наніс удар лезом ножа сокири в область розташування життєво важливих органів голови потерпілої ОСОБА_8 , яка впала, прослідував в спальню, де перебувала малолітня ОСОБА_13 та наніс їй лезом вказаного вище знаряддям злочину два удари по голові та в хаотичному порядку не менше трьох ударів по голові, не менше двох ударів в область ніг та не менше трьох ударів в область рук потерпілої.

Впевневшись, в тому що потерпіла ОСОБА_13 не подає ознак життя, обвинувачений вийшов з кімнати.

Потерпіла ОСОБА_8 бачила, як обвинувачений наносив удари кухонним ножем сокирою по її доньці, донька кричала, оцінивши ситуацію, потерпіла піднялась та вибігла з квартири з метою попросити про допомогу сусіда.

Сусід потерпілих ОСОБА_15 відчиняв квартиру сім`ї ОСОБА_8 , бачив обвинуваченого у спідній білизні з ножем в руках, при цьому обвинувачений кричав що вб`є та замахувався ножем сокирою в сторону ОСОБА_15 і тільки з третього разу він відчинив двері і потерпіла отримала можливість втекти з квартири, була вся в крові.

ОСОБА_15 забрав потерпілих до себе в квартиру. Була викликана поліція.

В подальшому в квартирі було знайдено кухонний ніж тисак, схований обвинуваченим, а під`їзді інший ніж з квартири де відбулася подія злочину.

Більш того, показами свідків підтверджено, що обвинувачений, після вчинення замаху на життя потерпілих одягнувся та спустився в підвал багатоквартирного будинку, де був виявлений працівниками поліції, при цьому представився безхатьком, повідомив, що хотів поспати, оскільки на вулиці холодно.

Обвинувачений допомоги потерпілим не надавав, не викликав швидку допомогу, покинув місце злочину та намагався втекти та приховати свої злочинні дії, сховав знаряддя злочину.

Згідно проведеного експертного дослідження, потерпілі отримали наступні тілесні ушкодження - у малолітньої ОСОБА_13 має місце закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку із 2 (двома) забито-різаними ранами в лобній ділянці справа, забито-різаною раною в правій тім`яній та правій тім`яно-потиличній ділянках, а також різаною раною правої вушної раковини (повне розсічення хряща) з ушкодженням шкіри соскоподібного відростку та різана рана правої кисті, які утворились від не менш шестиразової ударної травматичної дії предмета, що володіє ріжучими властивостями, та, за своїми характеристиками, вірогідніше за все, співпадає з кухонним топориком для обробки м`яса, що наданий на дослідження. Крім того у малолітньої ОСОБА_13 мало місце саднення на шкірі правого стегна, а також закритий перелом (остеоепіфізіоліз із відривом) правого ліктьового виростка із незначним зміщенням, які утворились в результаті не менш дворазової ударної травматичної дії тупого твердого предмету (предметів), однак, індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Механізм утворення комплексу ушкоджень, що має місце у малолітньої ОСОБА_13 , в цілому не суперечить об`єктивним судово-медичним даним відповідно строку та способу його утворення, на який вказує потерпіла ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту 06.02.2023 в частині локалізації травматичних впливів нападника кухонним топориком для обробки м`яса («наносив їй удари по голові») (к/п, т.1, а.с. 240-241).

У ОСОБА_8 встановлено різане поранення лобної ділянки зліва, яке утворилось від одноразової травматичної дії предмета, що володіє ріжучими властивостями, та за своїми характеристиками, вірогідніше за все, співпадає з кухонним топориком для обробки м`яса, що наданий на дослідження. Механізм утворення різаного поранення лобної ділянки зліва, що має місце у ОСОБА_8 , не суперечить об`єктивним судово-медичним даним відповідно строку та способу його утворення, на який вказує потерпіла під час проведення слідчого експерименту за її участю, в частині локалізації травматичного впливу нападника кухонним топориком для обробки м`яса («наніс мені один удар по голові зверху») (к/п, т.1, а.с. 243-244).

Також судом були досліджені висновки комісійної судово-медичної експертизи №08-124/2024 від 13.12.2024 року.

В судовому засіданні в суді першої інстанції експерт доповідач судово-медичної комісійної експертизи ХОБСМЕ №08-124/2024 від 13.12.2024 ОСОБА_35 підтвердив вказані у експертизі висновки, зазначивши, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_13 спричинено у кількості не менше 10 ударів по її тілу, які знаходяться в різних анатомічних ділянках тіла потерпілої та були окремими, з яких 5 по голові, 2 по ногам, 3 - по рукам, в тому числі наявні ушкодження життєво важливих ділянок тіла - голови, крім того, мається рана на нозі в проекції стегнової артерії.

З огляду на зазначені вище висновки експертних досліджень та покази потерпілих, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту, щодо невідповідності отриманих тілесних ушкоджень діям обвинуваченого.

Покази потерпілих та висновки експертів повністю узгоджуються між собою.

При цьому, обвинувачення висунуте саме за замах на вбивство, і питання про наявність умислу необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, що і було зроблено судами першої та апеляційної інстанції.

Окрім вказаного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, направленість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події і після неї, їх стосунки.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин кримінального провадження. Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Згідно ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

Колегія суддів вважає, що в діях обвинуваченого беззаперечно встановлено прямий умисел на позбавлення життя потерпілих, оскільки обране знаряддя злочину, яке обвинувачений взяв на кухні, умисне нанесення обвинуваченим поранень лезом ножа сокири в область голови як потерпілої ОСОБА_8 , так і потерпілої ОСОБА_13 - в область розташування життєво важливих органів, свідчить про умисел ОСОБА_10 на позбавлення осіб життя - з огляду на локалізацію ушкоджень та поведінку обвинуваченого як до так після вчинення злочину.

Ненадання медичної допомоги потерпілим також сприймається колегією суддів, як бажання настання їх смерті, тобто як ознака суб`єктивної сторони складу такого злочину, як умисне вбивство.

Виконавши всі дії, які обвинувачений вважав необхідними для доведення злочину до кінця, обвинувачений вдягнувся та покинув квартиру, спустившись сходами у напівпідвальне приміщення житлового будинку, де на той час нікого із сторонніх осіб не було, та з місця скоєння злочину зник.

Вказані обставини, повністю спростовують версію сторони захисту, щодо необхідності зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого на ч.1 ст. 125 КК України, оскільки встановлено наявність прямого умислу у обвинуваченого на вбивство потерпілих.

При цьому, злочин не було доведено до кінця обвинуваченим, оскільки потерпілі змогли втекти, сховались у сусіда і в подальшому обвинувачений був затриманий.

Судом першої інстанції також було досліджено інші докази у справі, які є належними та допустимими та підтверджують винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину.

Поряд з вказаним, стороною захисту в апеляційній скарзі містилось клопотання про необхідність дослідження судом апеляційної інстанції всіх доказів у справі та речових доказів.

Колегія суддів відмовила захиснику у задоволенні вказаних клопотань з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Свідки були допитані судом першої інстанції, суть їх показань наданих в судовому засіданні і викладених в оскаржуваному вироку, захисником не оскаржуються.

Їх покази покладені судом в основу вироку, покази є логічними і послідовними.

Обставин неповного дослідження або допущення порушень під час дослідження доказів з боку суду першої інстанції, захисником не наведено.

Захисник формально, без наведення конкретних підстав просила дослідити весь об`єм доказів, проте належного обґрунтування в розрізі ч.3 ст. 403 КПК України не зазначила.

Підсумовуючи викладене, доводи захисника не гуртуються на об`єктивно встановлених фактичних обставинах справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції.

Отже, дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п.п. 1, 2 ч.2 ст. 115 КК України.

При цьому, судом першої інстанції сторонам були створені належні та рівні умови для реалізації своїх прав.

Про існування будь яких інших доказів, які б могли підтвердити версію сторони захисту, суду апеляційної інстанції інформації не надано, відповідних клопотань не заявлено.

Поряд з вказаним, колегія суддів вважає необгрунтованими і доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Санкцією ч.2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті..

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості про особу обвинуваченого, обставину що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

З урахуванням наведеного, вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 30 червня 2025 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з для отримання ним копії судового рішення.

Головуючий

Судді