Справа №: 486/1949/25 Провадження № 1-кп/486/233/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000223 від 05.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працездатного, який не працює та не навчається, не одруженого, який нікого на утримані не має, інвалідності не має, не є учасником бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому 04.06.2025 вироком Південноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження внесене 05.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК України.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.10.2025 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.10.2025 року кримінальне провадження було призначено до судового розгляду.

23.12.2025 року від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду ОСОБА_6 від 15.09.2025 стосовно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13.11.2025 включно. В подальшому ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.11.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 продовжено до 11.01.2026. Так як, на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), також наявний ризик, як запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні (п. 8 листа Верховного суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану»), згідно з яким як відповідний ризик суди мають враховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні нетяжких та тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 06 до 10 років з конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_3 04.06.2025 був засуджений Південноукраїнським міським судом за ч. 2 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком один рік. Отже, ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, під час іспитового строку за який він був звільнений від призначеного судом покарання за скоєння злочину у сфері обігу наркотичних засобів. Також, обвинувачений ОСОБА_3 не працює, єдиним джерелом доходжу є пенсія його матері, проживає в квартирі, яка належить його сестрі зі своєю матір`ю та своїм знайомим, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, отже не має міцних соціальних зв`язків, які б могли його утримати від залишення місце проживання з метою переховування від органів досудового розслідування та суду. Свідки в даному кримінальному провадженні є знайомими ОСОБА_3 . Вказані вище обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що зазначені ризики не відпали і не зменшилися а запобігти ризикам шляхом обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки. Тому просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого просив змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обґрунтовуючи це станом здоров`я обвинуваченого та тим, що останній отримує пенсію та є інвалідом третьої групи.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду ОСОБА_6 від 15.09.2025 стосовно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13.11.2025 включно.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.11.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 продовжено до 11.01.2026.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 11.01.2026 року, проте судове провадження у даному кримінальному провадженні не закінчено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 317 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених у ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обставини, на які посилається прокурор, як на підставу про продовження застосування запобіжного заходу, були враховані судом при обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не встановлено.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, зокрема: ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжких та тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення, а це свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому, жодних правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді цілодобового домашнього арешту, в судовому засіданні не встановлено.

Суд також враховує стан здоров`я обвинуваченого і зазначає, що відомості, які свідчать про неможливість забезпечення йому належного медичного обслуговування адміністрацією установи попереднього ув`язнення наразі відсутні, а стороною захисту не надано доказів про те, що лікування обвинуваченого має відбуватися саме за місцем проживання обвинуваченого.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 194, 197, 314, 331, 372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в умовах ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до 22 лютого 2026 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1