УХВАЛА

16 січня 2026 року

м. Київ

справа № 522/8840/23

провадження № 51-172ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернуся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з пунктами 3, 4 і 5 ч. 2 вказаної норми, у касаційній скарзі зазначаються судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Однак касаційна скарга засудженого не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

Так, у своїй касаційній скарзі, ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2025 року та ухвали Одеського апеляційного суду без зазначення дати її постановлення, що унеможливлює вирішення питання про те, чи дотримано скаржником передбачені ст. 426 КПК строки касаційного оскарження.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. Також слід враховувати, що відповідно до

ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений ОСОБА_4 , обмежившись загальними фразами, хоча і послався у своїй скарзі, зокрема, на порушення норм кримінального процесуального закону, проте, не навів конкретних доводів, які саме порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій, постановляючи судові рішення стосовно нього та як вони вплинули на законність і обґрунтованість постановлених цими судами судових рішень. При цьому, в обґрунтування вимог своєї касаційної скарги зазначає про неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім цього, ОСОБА_4 також необхідно врахувати і виконати інші вимоги до касаційної скарги, визначені статтею 427 КПК.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 зазначеної статті, у касаційній скарзі необхідно зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, які повинні відповідати змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Як вбачається зі змісту скарги, засуджений не погоджується з постановленими стосовно нього вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, проте, викладаючи свої вимоги до суду касаційної інстанції, просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд, при цьому не зазначає жодних вимог щодо рішення апеляційного суду, яким вказаний вирок залишено без змін. Таким чином, вимоги засудженого не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК, а тому підлягають уточненню.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК, ОСОБА_4 не додав до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо, всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення стосовно нього залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3