ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/857/26 Справа № 199/4120/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №30000095 від 19 січня 2024 року, за апеляційною скаргою, з доповненнями, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Волгоград РФ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.03.2013 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна; звільнився 11.06.2014 на підставі ЗУ «Про амністію»;

- 05.07.2022 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст.ст. 75, 76 КК від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 05.07.2023 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська засуджено за ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст.ст. 75, 76 КК від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,-

визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 307 КК до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання за правилами ст.72 КК покарання за цим вироком та невідбутих частин покарань, призначених вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року та Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення день за день, починаючи з 04.04.2024 року.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.100 та ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену у встановлену законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_8 у невстановлений час та місці, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, а також збут психотропної речовини на території міста Дніпра особам з числа наркозалежних.

ОСОБА_8 у невстановлений час, але не пізніше 04.03.2024, перебуваючи у невстановленому місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, з метою збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку від збуту психотропних речовин особам з числа наркозалежних, порушуючи вимоги ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (зі змінами), у невстановлений спосіб придбав у невстановленої особи психотропну речовину - метамфетамін, кристалічну речовину бежевого кольору масою 0,0866г, обіг якої обмежено.

Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини - метамфетаміну з метою збуту, невстановленим шляхом перемістив до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та сховав у невстановленому місці вказану кристалічну речовину - метамфетамін, почавши таким чином її зберігати до 04.03.2024 з метою збуту.

04.03.2024 року в період часу з 14 години 39 хвилин до 16 години 25 хвилин відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року співробітниками правоохоронних органів проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки з метою придбання психотропної речовини у ОСОБА_8 .

В ході проведеного контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, особа під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виступав у якості оперативного покупця, попередньо зателефонував та домовився з ОСОБА_8 про придбання у останнього психотропної речовини - метамфетаміну. У свою чергу ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропної речовини, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля буд. 6 по вул. Бєляєва в м.Дніпрі, збув за грошові кошти у розмірі 400 гривень особі під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1 сліп-пакет з кристалічною речовиною, яка є психотропною речовиною - метамфетамін, загальною вагою 0,0866 г.

04.03.2024 року в період часу з 16 години 21 хвилин до 16 години 25 хвилин під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_10 , добровільно видав сліп-пакет з кристалічною речовиною бежевого кольору, яка за зовнішніми ознаками була схожа на психотропну речовину - метамфетамін, який він придбав у ОСОБА_8 .

Кристалічна речовина масою 0,1204г г містить у своєму складі - психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Маса метамфетаміну становить - 0,0866г.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відповідно до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів» від 22 грудня 2006 року зі змінами та доповненнями та «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року, із змінами до Постанови «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 26.12.2014 року № 712 - метамфетамін (таблиця №2, список №2) віднесено до психотропної речовини, обіг якої обмежено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.307 КК, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини.

В апеляційній скарзі, з доповненнями, обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, дослідивши при цьому записи судових засідань, під час яких здійснювався допит свідків.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що матеріали провадження відносно нього сфабриковані. Обвинувачений звертає увагу на те, що кримінальне провадження було розпочато на підставі показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Між тим, під час судового розгляду останні повідомили суд про те, показання на досудовому розслідування надали на прохання працівників поліції. Так, ОСОБА_12 повідомив про те, що бачить його вперше, а свої свідчення підписував не читаючи, так само як і інші процесуальні документи. Разом із цим, ОСОБА_11 також вказав на те, що йому був невідомий зміст документів, які він підписував, та зауважив, що особисто нічого в нього не брав, а брав у ОСОБА_13 , особа якого працівниками поліції не встановлена. Що стосується протоколу впізнання, то свідки засвідчили, що сама слідча дія не проводилась. Окрім наведено, ОСОБА_11 вказав на те, що раніше затримувався працівниками поліції за вчинення злочину та йому було призначено м`яке покарання, що на думку обвинуваченого свідчить про те, що свідок був зацікавлений свідчити проти нього, оскільки співпрацював зі слідством. Також, на переконання обвинуваченого, показання цього свідка є суперечливими через те, що відстань у 11 км, на подолання якої разом з ОСОБА_13 вказав останній, неможливо подолати за 30 хв. На переконання обвинуваченого, доведена вказаними обставинами суперечливість показань свідків, свідчить також й про недопустимість протоколу НСРД, оскільки під час отримання дозволу суд було введено в оману щодо наявності підстав для проведення слідчої дії.

Серед іншого, обвинувачений вважає, що суд помилково призначив покарання за сукупністю вироків, оскільки його діяння за вироком від 05.07.2023 не є кримінально караними внаслідок декриміналізації.

Рух справи:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року апеляційну скаргу, з доповненнями, обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено частково. Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 307 КК змінено в частині призначення покарання. Виключено з вироку посилання на призначення ОСОБА_8 остаточного покарання із застосуванням положень ст. 71 КК та ухвалено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 307 КК до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишено без змін.

( том № 2 арк.пр.223-233 )

Постановою ККС ВС від 25 листопада 2025 року касаційну скаргу прокурора задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

( том № 3 арк.пр.48-54 )

Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримку доводів поданої обвинуваченим апеляційної скарги, прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_8 лише в частині виключення з вироку посилання суду на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2023 року при призначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК при обставинах, встановлених вироком суду, вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1,4 ст.95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.99 КПК, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, винуватість обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував факт зустрічі з " ОСОБА_14 " 04 березня 2024 року в районі ж/м Фрунзенський в м. Дніпрі, під час якої брав в нього знеболювані ліки, а в цей день повернув борг в розмірі 400 грн.;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який вказав на те, що в грудні 2023 року в районі ж/д вокзалу свідок познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_13 . В ході спілкування в цей же вечір ОСОБА_13 запропонував придбати наркотики для спільного вживання в ОСОБА_8 по ціні 400 грн. за 0,25 г, на що свідок погодився, маючи при собі необхідну суму грошей. Зустріч відбулася біля дороги між посадкою та приватним сектором в районі ж/м «Ломівський» (колишній - Фрунзенський), під час якої ОСОБА_13 придбав у ОСОБА_8 білий порошок. Він в цей час знаходився недалеко осторонь, звідки бачив останніх. В подальшому він з ОСОБА_13 спільно вжили придбану останнім психотропну речовину. Аналогічним способом в січні 2024 року свідок ще двічі через ОСОБА_13 придбавав у ОСОБА_8 наркотики для особистого вживання. Одного разу його затримали поліцейські за перебування у п`яному вигляді біля школи. Під час спілкування оперуповноважений ВП № 1 цікавився вчиненням на території району правопорушень, на що свідок повідомив про торгівлю наркотиками ОСОБА_8 . В подальшому його допитав слідчий, а також він впізнав ОСОБА_8 на фотознімку. З протоколами слідчих дій за його участю він знайомився та підписував без зауважень, оскільки викладені в них обставини відповідали фактичним;

- показанням свідка з вигаданими анкетними даними - ОСОБА_16 , залученого поліцейськими для оперативної закупки, який вказав на те, що приблизно раз на місяць вживає наркотики. Він виявив бажання викрити особу, яка збуває йому наркотики. 04 березня 2024 року він отримав від поліцейських 400 грн. для придбання наркотиків у ОСОБА_8 . З цією метою свідок приблизно о 15 год. зателефонував ОСОБА_8 на його мобільний телефон та домовився про зустріч з метою придбання «амфетаміну» на ж/м Фрунзенський, місце зустрічі визначив обвинувачений. Номер свого телефону ОСОБА_8 сам повідомив свідку раніше, до цього вони вже зустрічалися. Під час зустрічі свідок передав ОСОБА_8 400 грн., отримавши від нього сліп-пакет з речовиною білого кольору з жовтуватим відтінком, точну вагу не знає, візуально її могло вистачити для трьох осіб. Після чого, вони розійшлися, свідок попрямував до місця, де був оглянутий поліцейськими, які вилучили в нього придбану психотропну речовину. У кримінальному провадженні за його участю було проведено впізнання особи за фотознімками, на одному з яких він впізнав ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 січня 2024 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_10 впізнав на фотознімку ОСОБА_8 , як чоловіка, в якого він декілька разів купував наркотичні засоби - амфетамін;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 сісня 2024 року, під час проведення якого ОСОБА_15 впізнав на фотознімку ОСОБА_8 , як чоловіка на ім`я ОСОБА_17 , в якого він декілька разів купував наркотичні засоби - амфетамін;

- інформаційною довідкою оперуповноваженого СКП ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 05 лютого 2024 року, якою було встановлено особу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , користується номером мобільного терміналу НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

- постановою прокурора від 05 лютого 2024 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропної речовини - амфетамін на суму 400 грн. у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням ідентифікованих грошових коштів за участю особи з анкетними ОСОБА_10 ;

- довідкою УКР ГУНП України в Дніпропетровській області, згідно з якою працівниками ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 01 березня 2024 року з метою проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0000095 від 19 січня 2024 року за ч. 1 ст. 307 КК України, були отримані грошові кошти для витрат спеціального призначення в сумі 400 (чотириста) гривень 00 копійок під звіт №3/37-3167т для передачі « ОСОБА_10 »;

- протоколом огляду від 04 березня 2024 року, згідно з яким в період часу з 14:39 год. до 14:44 год. на ділянці місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, що має координати НОМЕР_6, було проведено огляд ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був одягнений в куртку чорного кольору, штани чорного кольору, шапку темну, темні черевики, при собі заборонених в обігу речей і речовин, грошових коштів не мав. Після чого, ОСОБА_10 були вручені грошові кошти в розмірі 400 грн., 2 купюри номіналом по 200 грн. з серійними номерами: ЕЗ9751707, ЄЕ2674729, з яких попередньо в службовому кабінеті №308 ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області були виготовлені копії;

- протоколом огляду від 04 березня 2024 року, згідно з яким в період часу з 16:21 год. до 16:25 год. на ділянці місцевості, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, що має координати НОМЕР_6 був оглянутий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який добровільно видав сліп-пакет з вологою порошкоподібною речовиною білого кольору, який він придбав 04 березня 2024 у чоловіка на ім`я ОСОБА_17 , прізвисько « ОСОБА_18 ». Після чого, вказаний сліп-пакет за участю двох запрошених понятих було опечатано до спец.пакету №RIC2230269 та визнано речовим доказом постановою слідчого від 04 березня 2024 року;

- висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-24/10002-НЗПРАП від 08 березня 2024 року, згідно з яким надана на експертизу кристалічна речовина бежевого кольору масою 0,1204 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, масою 0,0866 г.;

- протоколом огляду речей від 04 квітня 2024 року, згідно з яким за участю ОСОБА_8 був оглянутий добровільно виданий ним згідно заяви мобільний телефон «Samsung» золотистого кольору. Після його розблокування власником були встановлені IMEI: НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 . Вказаний мобільний телефон постановою слідчого від 05 квітня 2024 року визнаний речовим доказом, ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 на нього накладено арешт;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 02 травня 2024 року, згідно з яким на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2024 були отримані відомості щодо вхідних та вихідних СМС-повідомлень (SMS), ММС-повідомлень (MMS), повідомлень, що знаходяться у всіх мобільних додатках встановлених на мобільному телефоні марки «Samsung G570F» в корпусі золотистого кольору, IMEI: НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 , а також наявні фото- та відеозаписи. Встановлена в мобільному телефоні сім-картка оператора «Lifecell» має номер НОМЕР_5 ;

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину - проведення оперативної закупки від 05 березня 2024 року, згідно з яким 04 березня 2024 в період часу з 14:39 год. до 14:40 год. у ході проведення огляду свідку ОСОБА_10 , який був залучений до співробітництва з правоохоронними органами, в присутності двох понятих було передано грошові кошти у розмірі 400 грн., 2 купюрам по 200 грн. серійні номери ЕЗ9751707 та ЄЕ2674729. При цьому, ОСОБА_10 з мобільного телефону зв`язався з ОСОБА_8 за номером НОМЕР_2 , в якого він замовив психотропну речовину «метамфетамін» на суму 400 грн., після чого, вони домовились про місце зустрічі в районі ж/м «Ломівський», куди ОСОБА_10 пішов з місця проведення огляду за координатами НОМЕР_6. Через деякий час ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_8 поблизу дитячого садка №348, який розташований за адресою: м.Дніпро, вул. Бєляєва, 6, де ОСОБА_8 передав ОСОБА_10 сліп-пакет з речовиною білого кольору, схожу на «метамфетамін». В свою чергу ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 400 грн. Після чого, ОСОБА_10 повернувся до місяця першого огляду за координатами 48.5004255, 35.004756, де був проведений його повторний огляд в період часу з 16:21 до 16:25, в ході якого він добровільно видав сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, придбаний у ОСОБА_8 . Вказаний сліп-пакет поміщено у спец.пакет №RIC2230269, який був опечатаний за участі двох понятих;

- ухвалою слідчого судді Дніпровського апеляційного суду №23-934т/2024 від 06 лютого 2024 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із втручанням у приватне спілкування, а саме: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж абонентськими номерами оператора стільникового (мобільного) зв`язку ТОВ «Лайфсел» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; здійснення аудіо-, відео контролю особи із застосуванням звукозапису, відеозапису та спеціальних технічних засобів в місцях вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15 березня 2024 року з додатком у вигляді оптичного диску DVD-R з інв. № 3т, якими були зафіксовані телефонні розмови за 25.02.2024, 26.02.2024, 29.02.2024 та 04.03.2024 за номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який був вилучений у ОСОБА_8 . Зокрема, останній мав телефонні розмови з різними абонентами, яким призначав зустрічі на ж/м Фрунзенський з метою продажу наркотичних засобів чи психотропних речовин;

- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-відео-контролю особи від 15 березня 2024 року з додатками до нього, згідно з якими в результаті проведення вказаної слідчої дії відносно ОСОБА_8 04 березня 2024 року на електронний носій інформації були зафіксовані наступні відомості:

1) тека «05», в якій містяться відео файли:

-«2024-03-04_143945_150501_01», в якому зафіксовано огляд ОСОБА_10 о 14:40 год., вручення йому грошових коштів в розмірі 400 грн., після чого з місця проведення огляду він попрямував до місця зустрічі з ОСОБА_8 . О 14:59 год. ОСОБА_10 намагався здійснити телефонний дзвінок;

-«2024-03-04_155001_152807_2», в якому зафіксовано шлях ОСОБА_10 до місця зустрічі з ОСОБА_8 . При цьому, він повторно намагається здійснити телефонний дзвінок;

-«2024-03-04_152807_155101_03», в якому зафіксовано, що ОСОБА_10 продовжує шлях та прибуває до місця зустрічі з ОСОБА_8 біля буд. 4 по вул. Бєляєва в м.Дніпро;

- «2024-03-04_155101_161526_04», в якому зафіксовано зустріч ОСОБА_10 та ОСОБА_8 о 15:53 год. Після чого, о 15:54 год. ОСОБА_10 передає ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 400 грн. О 15:57 год. ОСОБА_8 передає ОСОБА_10 сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яку він дістав з більшого сліп-пакету. Вказаний товар ОСОБА_8 називає «чистим продуктом». О 16:00 ОСОБА_10 з місця зустрічі прямує до місця його попереднього огляду;

-«2024-03-04_161526_162548_05», в якому зафіксовано повернення ОСОБА_10 до місця огляду 0 16:21 год., де він добровільно видав слідчому сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, після чого о 16:25 год. відео фіксація була завершена;

2) тека «19», в якій містяться відео файли, на яких зафіксовані вищевказані події з іншого ракурсу;

3) тека «81», в якій містяться відео файли, на яких зафіксовані вищевказані події з іншого ракурсу.

Надаючи оцінку цим доказам, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази у своїй сукупності суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Матеріалами провадження, зокрема протоколом про результати контролю за вчиненням злочину - проведення оперативної закупки від 05 березня 2024 року та протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-відео-контролю особи від 15 березня 2024 року об`єктивно підтверджується обставина зустрічі ОСОБА_10 з ОСОБА_8 , під час якої останній передав йому сліп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, за що отримав 400 грн. Відповідно до протоколу огляду від 04 березня 2024 року, вказаний сліп-пакет був добровільно виданий ОСОБА_10 працівникам поліції. Поряд із цим, з протоколу огляду від 04 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_10 перед врученням коштів для проведення оперативної закупки було оглянуто в присутності понятих та попередньо ідентифіковано надані йому купюри, що останній не заперечував під час судового розгляду.

На переконання колегії суддів, наведені докази виключають будь-які сумніви у непричетності ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Окрім них, колегія суддів звертає увагу також й на протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15 березня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 призначав іншим особам зустрічі на ж/м Фрунзенський з метою продажу наркотичних засобів чи психотропних речовин, а також й показання самого ОСОБА_8 , який обставину зустрічі з ОСОБА_10 не заперечував.

Що стосується доводів обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

Так, в апеляційній скарзі обвинувачений порушує питання про відсутність підстав для здійснення досудового розслідування, про що свідчать показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_19 .

Наведені доводи колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як вбачається з показань, наданих свідком ОСОБА_15 , останній засвідчив, що дійсно знайомий з ОСОБА_8 та разом із ним неодноразово купляв наркотики для спільного вживання, однак в подальшому виявив бажання повідомити про ці обставини працівників поліції.

Наведені показання відповідають даним протоколу про вчинення злочину від 19 січня 2024 року та протоколу пред`явлення для впізнання від 26 січня 2024 року за участю вказаного свідка. При цьому, жодні об`єктивні дані, які б викликали сумніви у недостовірності цих показань та штучному створенні підстав для кримінального переслідування ОСОБА_8 відсутні.

Що стосується показань свідка ОСОБА_19 , то останній під час судового розгляду дійсно повідомив про те, що ОСОБА_8 він не знає і ніколи не бачив, наркотичні засоби та психотропні речовини в нього не придбавав і взагалі їх не вживає, а впізнання здійснив за вказівкою оперуповноваженого.

Між тим, наведені показання жодним чином висновків суду не спростовують та свідчити про штучне створення умов для здійснення досудового розслідування також не можуть, оскільки останнє було розпочато на підставі заяви ОСОБА_15 .

За цих умов суд дійшов обґрунтованого висновку, що показання цього свідка не мають доказового значення у цьому кримінальному провадженні, а тому разом із протоколом впізнання за участю вказаного свідка є неналежними доказами.

Отже, жодні наведені ОСОБА_8 обставини свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли та висновків суду не спростували, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку з підстав неповноти судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону або невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів також не встановлено.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставними й доводи обвинуваченого в частині відсутності підстав для призначення йому покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 3 ст. 78 КК у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яку викладено у постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 243/7758/20, провадження № 51-113кмо21), зазначено, що для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:

- перша - стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання за попереднім вироком;

- друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі статей 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і також він же засуджений вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2023 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі статей 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На час розгляду кримінального провадження судом першої інстанцій зазначені вироки виконувалися окремо і ОСОБА_8 не був звільнений від відбування призначених покарань.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст.307 КК (04 березня 2024 року) засуджений вчинив у період іспитового строку після постановлення вироків Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року та Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2023 року, тобто до повного відбуття покарання за ними.

Тому відповідно до ст. 71 КК йому було призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання за правилами ст. 72 КК за цим вироком та невідбутих частин покарань, призначених указаними вище вироками районних судів від 05 липня 2022 року та від 05 липня 2023 року.

Надалі, після ухвалення вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року, ухвалою цього ж суду від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_8 було звільнено від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений, на що звертає свою увагу обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі з доповненнями.

Між тим апеляційний суд приймає до уваги, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 307 КК ОСОБА_8 вчинив у період іспитового строку після постановлення як вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року, так і вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року. Ці вироки виконувалися окремо, і за кожним з них ОСОБА_8 перебував на обліку в Амур-Нижньодніпровському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

При цьому від призначеного за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року покарання ОСОБА_8 звільнений не був, дані щодо зняття органом пробації з обліку за цим вироком у матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, на момент апеляційного розгляду звільнення ОСОБА_8 від покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року не дає підстав для зміни визначеного кримінальним законом порядку призначення обвинуваченому покарання за сукупністю вироків за правилами ч.1 ст.71 КК, оскільки звільнення від цього покарання не виключало факту вчинення засудженим кримінального правопорушення на момент наявності у нього невідбутого покарання (у період іспитового строку) також і за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року.

Тому, відповідно до ч.2 ст.404 КПК, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції змінити лише в частині виключення з нього посилання на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом положень п.3 ч. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.307 КК - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 307 КК до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання за правилами ст.72 КК покарання за цим вироком та невідбутою частиною покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той саме строк з дня вручення копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4