ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2408/25 Номер провадження 11-сс/814/672/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2025 року за №0000221, задоволено частково клопотання старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП у Полтавській області капітан поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 і накладено арешт на майно, вилучене 05 серпня 2025 року під час огляду місця події місцевості в акваторії Сулинської затоки Кременчуцького водосховища річки Дніпро, біля с. Шушвалівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл. (координати місцевості: 49, 19 38.2 N 32, 53 56.2 Е), а саме: зв`язки 4 та 2 мисинових риболовних сіток, портативний пристрій «Garmin GPSMAP 64X», s/n: 65J021087, чорного кольору із флеш пам`яттю та джерелом живлення, шляхом заборони власнику чи іншим особам користування цим майном, його відчуження, із залишенням вказаного майна в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 15 вересня 2023 року та копію дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах KR2MACRO2025-1 від 28 лютого 2025 року шляхом заборони використання їх власнику чи іншим особам, із залишенням у матеріалах кримінального провадження; свіжовиловлену рибу: судак 2 одиниці, окунь 12 одиниць, сазан 8 одиниць, карась сріблястий 31 одиниця, лящ 37 одиниць, шляхом заборони користування, відчуження власнику чи іншим особам, із залишенням її на тимчасовому зберіганні ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області (в умовах, що унеможливлюють її псування) та можливістю подальшої передачі іншій особі для зберігання до вирішення питання про надання дозволу на її реалізацію.

Відмовлено в задоволенні клопотання в іншій частині.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що зазначені вище вилучені риболовні сітки, портативний пристрій із флеш пам`яттю та джерелом живлення, копії свідоцтва й дозволу, свіжовиловлена риба відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та підлягатимуть дослідженню, а ненакладення на них арешту може призвести до їх втрати, пошкодження, дійшовши висновку про необхідність застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження у визначений вище спосіб.

Врахувавши твердження дізнавача в судовому засіданні про те, що договір на реалізацію риби є призупиненим, тому її реалізація станом на момент розгляду клопотання була неможливою, слідчий суддя констатував, що клопотання дізнавача в частині надання дозволу на реалізацію риби є передчасним із огляду на відсутність чіткого механізму такої реалізації, проте, оскільки для зберігання риби необхідні спеціальні умови, що унеможливлюють її псування, вважав за необхідне надати можливість дізнавачу передати її для подальшого зберігання іншій особі до вирішення питання про надання дозволу на її реалізацію.

Водночас слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на промисловий плавзасіб самохідне моторне судно флоту рибної промисловості «UA FV-0001» сірого кольору, регістровий номер: SRU 030944, врахувавши те, що: є відсутніми докази для висновку про можливість його спеціальної конфіскації; дізнавачем було проведено огляд судна та зафіксовано в протоколі обставини, які можуть мати істотне значення для кримінального провадження; автором клопотання не обґрунтовано, яким чином незастосування арешту щодо вказаного судна може призвести до настання наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню, не вмотивовано розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_10 як законного володільця судна завданням кримінального провадження; ОСОБА_10 є приватним підприємцем, судно «UA FV-0001», яке є промисловим плавзасобом, використовується для підприємницької діяльності, а, отже, позбавлення власника користування майном може призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання дізнавача задовольнити та накласти арешт на майно, вилучене 05 серпня 2025 року під час огляду на території Сулинського заказника Кременчуцького водосховища в адміністративних межах с. Шушвалівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл. (координати місцевості: 49, 19 38.2 N 32, 53 56.2 Е), а саме: промисловий плавзасіб самохідне моторне судно флоту рибної промисловості «UA FV-0001» сірого кольору, регістровий номер: SRU 030944, власником якого є ОСОБА_10 , шляхом заборони користування, відчуження власнику чи іншим особам; зв`язки 4 та 2 мисинових риболовних сіток, портативний пристрій «Garmin GPSMAP 64X», s/n: 65J021087, чорного кольору із флеш пам`яттю та джерелом живлення, шляхом заборони власнику чи іншим особам користування цим майном, його відчуження, із залишенням вказаного майна в кімнаті зберігання речових доказів; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 15 вересня 2023 року та копію дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах KR2MACRO2025-1 від 28 лютого 2025 року із залишенням їх у матеріалах кримінального провадження; свіжовиловлену рибу: судак 2 одиниці, окунь 12 одиниць, сазан 8 одиниць, карась сріблястий 31 одиниця, лящ 37 одиниць, шляхом заборони користування, відчуження власнику чи іншим особам, і надати дозвіл на реалізацію риби. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: вказане вище судно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому необхідно накласти на нього арешт на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України; в кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій, а також експертиз, у тому числі із залученням вказаного транспортного засобу, кримінальне провадження перебуває на початковому етапі збору доказів, а тому твердження про те, що власник ОСОБА_10 не знала про незаконне використання судна є передчасними й потребують детальної перевірки шляхом проведення дізнання; договір №71 від 05 лютого 2025 року встановлює те, що власник ОСОБА_10 фактично не здійснює підприємницьку діяльність з використанням моторного судна, а отримує фіксовану суму на підставі договору фрахтування, а тому накладення арешту на вказане майно не призведе до надмірного обмеження підприємницької діяльності його власника; внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано шкоду навколишньому природному середовищу в розмірі 640 000 гривень; є наявними ризики втрати доказів вчинення кримінального правопорушення, що виправдовує застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження; обмеження права власності є розумними та співмірними завданням кримінального провадження.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення адвоката проти задоволення апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки слідчого судді щодо накладення арешту на: риболовні сітки, портативний пристрій із флеш пам`яттю та джерелом живлення, шляхом заборони власнику чи іншим особам користування цим майном, його відчуження, із залишенням вказаного майна в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та копію дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах шляхом заборони використання їх власнику чи іншим особам, із залишенням у матеріалах кримінального провадження; свіжовиловлену рибу шляхом заборони користування, відчуження власнику чи іншим особам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України оскаржувана в зазначеній частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог слідчим суддею дотримано.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою: забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України (ч.1 ст.173 КПК України).

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та спеціальної конфіскації майна ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні дізнавача/слідчого/прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Підрозділом дізнання ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2025 року за №0000221, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, в межах якого розслідується факт незаконного зайняття рибним добувним промислом на водоймі Сулинської затоки Кременчуцького водосховища річки Дніпро, біля с. Шушвалівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл., на території ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Сулинський» (а.п.6-8).

Як убачається зі змісту договору фрахтування судна №71 від 05 лютого 2025 року та суднового білету, власником судна «UA FV-0001», про арешт якого порушується питання в апеляційній скарзі, є ОСОБА_10 та на підставі вказаного вище договору вона передала це судно в користування ОСОБА_11 .

Твердження прокурора про необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації є неспроможними, оскільки в клопотанні про арешт майна, яке встановлює відповідні межі розгляду питання щодо застосування заходу забезпечення кримінального провадження, порушувалось питання про накладення арешту на майно виключно з метою збереження речових доказів. В апеляційній скарзі також зазначено про необхідність накладення арешту майно саме з метою збереження речових доказів (а.п.136-137).

Окрім того, враховуючи те, що стороною обвинувачення не було надано доказів того, що третя особа - ОСОБА_10 як власник майна, була обізнана з можливістю використання її судна іншою особою в діяльності, здійснюваній із порушенням вимог законодавства, це також виключає можливість застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження в порядку п.2 ч.2 ст.170 КПК України.

На думку колегії суддів, у клопотанні про арешт майна та апеляційній скарзі не обґрунтовано та під час їх розгляду дізнавачем і прокурором не доведено обставин для застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження щодо вилученого судна «UA FV-0001», в той час як тягар доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на сторону обвинувачення.

Так, апелянтом не доведено, що за обставин цього кримінального провадження арешт судна є єдиним можливим засобом дослідження і збереження згаданого матеріального об`єкта, а також не конкретні дані, котрі б свідчили про ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України.

Будь-яких обґрунтувань та доказів, які би підтверджували зворотне, прокурором у суді апеляційної інстанції наведено не було, при тому, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється більше місяця.

Водночас перевіркою матеріалів провадження встановлено, що 05 серпня 2025 року дізнавачем було детально оглянуто судно «UA FV-0001» та зафіксовано в протоколі огляду з фототаблицею істотні й необхідні для кримінального провадження обставини, в тому числі пов`язані з цим плавзасобом (а.п.11-16).

В апеляційній скарзі не вказано, яку експертизу із заначеним вище судном необхідно провести, не надано постанови про її призначення в кримінальному провадженні.

У клопотанні ж дізнавача йдеться про необхідність проведення інженерно-екологічної експертизи.

Інженерно-екологічна експертиза це процес дослідження явищ, процесів та матеріальних об`єктів, пов`язаних із впливом техногенних факторів на стан екосистем, з метою встановлення фактичних даних, що мають значення для справи (виявлення обставин виникнення негативного впливу на навколишнє природне середовище, оцінки наслідків, що настали, та визначення розмірів відшкодування збитків, завданих державі, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства).

У той же час, дізнавачем не наведено обгрунтувань, що вилучений плавзасіб має бути об`єктом дослідження.

Одночасно слід зазначити, що з аналізу положень глави 17 КПК України вбачається, що сама лише наявність ознак речового доказу не є безумовною і достатньою підставою для обмеження права особи на володіння, розпорядження і користування належним їм на праві власності майном шляхом його арешту.

Слідчим суддя слушно врахував, що власник майна ОСОБА_10 є приватним підприємцем, судно «UA FV-0001», яке є промисловим плавзасобом, використовується нею для підприємницької діяльності, а, отже, позбавлення власника використання майном, може призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ОСОБА_10 . Доводи прокурора, в тому числі з посиланням на зміст договору висновків слідчого судді не спростовують.

Проаналізувавши всі обставини провадження, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що дізнавачем не обґрунтовано, яким чином незастосування арешту майна може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, не вмотивовано розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_10 завданням кримінального провадження.

Доводів із обґрунтуванням неправильності застосованого слідчим суддею способу накладення арешту на виловлену рибу та вирішення питання про її реалізацію, які би підлягали перевірці в апеляційному порядку, апеляційна скарга не містить.

Урахувавши наведене вище, колегія суддів, як наслідок, не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4