ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000656 від 14.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Ваніно Хабаровського Краю РФ, громадянки України, без інвалідності, ФОП, з вищою освітою, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався в установленому законом порядку. На момент вчинення кримінального правопорушення у даному провадженні строк дії воєнного стану в Україні було продовжено Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4356-IX від 16.04.2025 року, з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 07 серпня 2025 року.

Так, 13 липня 2025 року, приблизно о 12 годині 23 хвилині, ОСОБА_4 на легковому автомобілі марки «Toyota» моделі «RAV4», із д.н.з. НОМЕР_1 , прибула на автопарковку по вул. Тираспольське шосе, біля буд. 22, в якості відвідувача супермаркету.

У подальшому, увійшовши до приміщення супермаркету, ОСОБА_4 , обрала для здійснення покупок закупний візок на 90 л. з підстаканником, та почала здійснювати покупки.

Далі, розрахувавшись на касі за обрані товари та вийшовши з приміщення супермаркету «АТБ», разом із закупним візком на 90 л. з підстаканником, ОСОБА_4 направилась в сторону належного їй автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV4», із д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на автостоянці, де у останньої раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «АТБ Маркет».

Так, 13.07.2025 року, о 12 годині 45 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи на вище вказаній автопарковці, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, переконавшись, що її дії залишаються непомітними, як для сторонніх осіб так і для власника майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля супермаркету «АТБ», за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, біля буд. 22, взяла до рук та помістила у багажне відділення легкового автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV4», із д.н.з. НОМЕР_1 , закупний візок 90 л. з підстаканником вартістю 3 367 гривень 73 копійки, (без урахування ПДВ), таким чином заволодівши вищезазначеним майном.

Після цього ОСОБА_4 , з викраденим майном залишила місце вчинення кримінального правопорушення, надалі розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «АТБ-маркет» майнову шкоду на загальну суму 3 367 гривень 73 копійки.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорювала та надала показання, які за своїм змістом аналогічні обставинам, що вказані в обвинувальному акті, а саме те, що вона 13 липня 2025 року, після здійснення покупок в магазині будівельних матеріалів, в магазині «АТБ», який розташований по вул. Тираспольське шосе в м. Одесі, здійснювала купівлю продуктів харчування додому, після чого вийшла з магазину разом з візком, який є власністю магазину, в подальшому викрала його для власних потреб. В ході досудового розслідування добровільно повернула викрадене майно. Назву та вартість викраденого майна не оскаржує. У вчиненому щиро кається та просить суд суворо не карати.

Представник потерпілого ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_5 в судовому засіданні участі не приймав, оскільки матеріали справи містять його заяву, якою він просить здійснювати розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за його відсутністю, при цьому претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, а призначення покарання залишає на розсуд суду.

Прокурор, у зв`язку з беззаперечним визнанням обвинуваченою свої вини під час судового розгляду, просив обмежитись допитом обвинуваченої і дослідженням документів, що характеризують її особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, та, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі викладеного, за згодою учасників провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення та запевнили суд у тому, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, суд, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням документів, що характеризують її особу, а також дослідженням документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила, що саме вона, за викладених в обвинувальному акті обставин, здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції, тому зважаючи на викладене та те, що обвинувачена підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини, і беззаперечно визнала свою вину, суд вважає доведеним пред`явлене їй обвинувачення і кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку у повному обсязі.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу ОСОБА_4 ; її вік (59 років); соціальне положення (заміжня, має місце реєстрації та постійне місце проживання на території міста Одеси, має позитивну характеристику за місцем мешкання, працездатна та працює, має на утриманні неповнолітніх онуків, які проживають разом з нею; стан здоров`я (особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності чи тяжких захворювань не має); те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнає вину у вчиненому у даному провадженні, а також готова нести за це відповідальність; наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку) та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченою інших (нових) кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, позицію прокурора в судових дебатах, про те, що її виправлення може бути досягнуто без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про можливість призначити ОСОБА_4 покарання, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, з подальшим звільненням її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання та спосіб його виконання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Цивільний позов у даному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи відсутність позовних вимог з боку потерпілого підприємства, а також те, що прокурор не заявляв клопотань про необхідність застосування спеціальної конфіскації до знаряддя злочину, суд приходить до висновку, що арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05.09.2025 року, слід скасувати та повернути майно власниці за належністю.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи особу ОСОБА_4 та приймаючи до уваги призначене покарання та спосіб його виконання, суд вважає, що відсутні підстави для застосування будь-якої міри запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного ) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

До набрання цим вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05.09.2025 року скасувати та повернути майно її власниці за належністю.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 07.08.2025 року, а саме:

- DVD-R диск з відеозаписами камер внутрішньої та зовнішньої відеофіксації з приміщення магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 22 зберігати при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000656 від 14.07.2025 року;

- DVD-R диск з відеозаписами камер внутрішньої та зовнішньої відеофіксації з приміщення магазину «Анжеліка», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 22 зберігати при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000656 від 14.07.2025 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченій. Інші учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1