Провадження № 1-кс/202/7752/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

24 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, є громадянином України, має середню освіту, неодружений, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, курсантом навчального взводу 2 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 17.12.2024 року Самарським районним судом міста Дніпра за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулася у кримінальному провадженні № 0022963 від 21.10.2025 з погодженим із прокурором клопотанням, в якому зазначає, що 22 жовтня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з повідомленою підозрою ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, курсантом навчального взводу 2 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24 березня 2025 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , звідки прибув до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , та був відсутній на військовій службі до 22 жовтня 2025 року.

Тим самим ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий відзначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджується: повідомленням ВЧ НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення, витягом з наказу про призначення службового розслідування № 2147 від 24.03.2025, витягом з наказу про результати службового розслідування від 25.04.2025 № 2566, рапортом командира 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2025, доповіддю військової частини про самовільне залишення військової частини від 24.03.2025, витягом з наказу № 87 від 25.03.2025, витягом з наказу № 79 від 17.03.2025, актом службового розслідування від 24.04.2025, протоколом допиту свідка військовослужбовця ОСОБА_7 від 22.10.2025, протоколом допиту свідка військовослужбовця ОСОБА_8 від 22.10.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий вважає, що наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційного місця роботи, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, свідками є інші військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, 17.12.2024 року вироком Самарського районного суду міста Дніпра він був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки.

Отже, на думку слідчого, застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки він підозрюється у вчиненні умисного злочину в період іспитового строку, матиме змогу переховуватися та впливати на свідків.

Тому слідчий просить застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів в умовах його тримання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, вважали його необґрунтованим, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не надано належних доказів.

На думку сторони захисту, підозра є необґрунтованою, так як у матеріалах клопотання немає мобілізаційного розпорядження, копії присяги військовослужбовця та інших документів, які підтверджують, що він мав проходити військову службу.

Зокрема підозрюваним було зазначено, що він взагалі не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та весь час знаходився за місцем свого мешкання, де і був затриманий.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею установлено, що 21 жовтня 2025 року Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, на підставі повідомлення військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військовослужбовцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місця несення служби було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0022963 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Постановою першого заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 від 22 жовтня 2025 року визначено місце проведення досудового розслідування (підслідність) кримінального провадження № № 0022963 від 21.10.2022 року за слідчим відділом Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 22 жовтня 2025 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 КПК України.

Того ж дня, 22 жовтня 2025 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя керується тим, що відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першої статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частиною 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Водночас вказані положення кримінального процесуального закону для слідчого судді не є визначальними при розгляді клопотання, оскільки слідчий суддя, насамперед, перевіряє можливість запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і у випадку недоведеності таких ризиків чи можливості їм запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів може відмовити в задоволенні клопотання.

Визначаючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України, слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра це такий стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення або навіть винесення вироку.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азербайджану", "Нечипорук і Йонкало проти України", термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостеи?, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. Підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Тож на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочину вірогідною і достатньою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: витягом з наказу про призначення службового розслідування № 2147 від 29.03.2025, копією акта службового розслідування від 24.04.2025, копією доповіді військової частини про самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_4 24.03.2025, витягами з наказів № 79 від 17.03.2025, № 87 від 25.03.2025, копією військового квитка ОСОБА_4 , протоколами допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 22.10.2025 року.

Отже, незалежно від подальшої доведеності підозри ОСОБА_4 чи правової кваліфікації інкримінованого йому діяння, сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки згідно з дослідженими доказами з 17 березня 2025 року він вважався таким, що приступив до виконання обов`язків військовослужбовця, був зарахований на котлове забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 18 березня 2025 року, але 24.03.2025 року було виявлено його відсутність за місцем несення військовій службі. Безпосередньо в судовому засіданні підозрюваний підтвердив, що саме його особисті дані містяться в документах військової частини та, що до 22 жовтня 2025 року він військову службу не проходив.

Відтак у слідчого судді є достатні підстави вважати ОСОБА_4 причетним до кримінального правопорушення, пов`язаного з порушенням встановленого порядку несення військової служби.

В свою чергу, доводи сторони захисту щодо відсутності події цього правопорушення, в тому числі обставини, пов`язані з призовом, зарахуванням до військової частини, проходження військової служби та причин відсутності підозрюваного за місцем несення військової служби, підлягають з`ясуванню шляхом проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, у випадках повернення на військову службу незаконно впливати на слідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він хоча й має певні соціальні зв`язки, однак згідно з матеріалами клопотання є військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, в період іспитового строку.

Слідчий суддя звертає увагу, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

Підозрюваному інкриміновано вчинення кримінального правопорушення як військовослужбовцем самовільне залишення місця служби.

Такі дії підривають бойову готовність та боєздатність Збройних Сил України з огляду на те, що в умовах воєнного стану від військовослужбовців очікується максимальна чіткість, стійкість і дисциплінованість з урахуванням тієї небезпеки, що виникла у зв`язку з збройною агресією російської федерації проти України.

Тож слідчий суддя вважає, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_4 , з урахуванням того, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану та підозрюваний залишається військовослужбовцем, не виявляв бажання до подальшого проходження військової служби, раніше був заслужений за інший злочин (вирок набрав законної сили 17.01.2025), підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування від органу досудового розслідування та вчинення нового злочину чи продовження злочину, в якому він підозрюється.

Отже, ураховуючи вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, раніше судимий, не має достатніх міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що його тримання під вартою протягом певного строку під час досудового розслідування є виправданим.

На переконання слідчого судді, без застосування такого запобіжного заходу неможливо запобігти встановленим ризикам, так як підозрюваний буде мати можливість переховуватися, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Тому, оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, застосувавши стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

При цьому, оскільки згідно з поданими слідчому судді документами підозрюваний має особливий статус - військовослужбовця, то його тримання під вартою необхідно здійснювати відповідно з дотриманням вимог ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 № 394 (зі змінами).

Розглядаючи можливість визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Тобто визначення розміру застави особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України, є правом слідчого судді, яке реалізується із урахуванням ступеня обґрунтованості підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, встановлених ризиків, що визначенні у статті 177 КПК України, а також її віку, стану здоров`я, міцності соціальних зв`язків, наявності постійного місця роботи або навчання, репутації та майнового стану, розміру майнової шкоди, завданої правопорушення, можливості продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є військовослужбовцем, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, так як є неодруженим, не має утриманців, офіційно не працює.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному на цьому етапі досудового розслідування розміру застави, так як вона не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-197 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, яке здійснювати з дотриманням Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 № 394 (зі змінами).

Розмір застави ОСОБА_4 не визначати.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання ОСОБА_4 під вартою рахувати з моменту його затримання 22 жовтня 2025 року.

Строк дії ухвали слідчого судді до 20 грудня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10