У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000136 від 28.04.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на наступні об`єкти рухомого та вилученого майна підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000136 - громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н., а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S25+», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «IPHONE Xr»,s/n НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , з сім-карткою № НОМЕР_8 ;

- ноутбук марки «MacBook Pro», s/n C02M4C91FD56;

- флеш-накопичувач марки «Leef» 32 Gb чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Huawei P smart +», model INE-LX1, imei: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 (з розбитою задньою кришкою);

- автотранспортний засіб марки «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

24.02.2022 Указом Президента України ОСОБА_6 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено та який триває до теперішнього часу.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022 з Російською Федерацією заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період часу з березня 2022 року дотепер громадяни України ОСОБА_5 , а також інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, здійснюють фактичну організацію та контроль за діяльністю російських суб`єктів господарювання на території держави-агресора з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Встановлено, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України, достеменно знаючи, що російська федерація здійснила збройну агресію проти України, а також той факт, що у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 та Постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022, з російською федерацією заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а в Україні діє правовий режим воєнного стану, розуміючи, що подальше ведення господарської діяльності на території держави-агресора з підприємствами-резидентами російської федерації являється протиправним, маючи на меті продовжити отримувати прибуток, прийняли добровільне рішення про надання допомоги (здійснювати пособництво) представнику держави-агресора шляхом організації процесу постачання (передачі) активів підприємствам-резидентам держави-агресора, а саме ООО «НЕО-КАБЕЛЬ», яке в свою чергу має фінансово-господарські відносини з підприємствами приватного та державного сектору економіки російської федерації, а також сплачуючи платежі в бюджетну систему держави-агресора.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , визначившись з напрямом протиправної діяльності та поклавши на себе функції організатора і керівника вказаної групи, особисто підібрав її учасників. Забезпечуючи при цьому стійкість вказаної групи, керованість і тривалість намічених ним злочинних дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, громадянин України ОСОБА_5 не пізніше квітня 2022 року залучив до складу вказаної групи інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб. Водночас, з метою забезпечення існування та функціонування вказаної групи - між її учасниками був розроблений план з розподілом функцій кожного з учасників групи.

Відповідно до вказаного плану, завданнями і метою існування вказаної групи було систематична забезпечення господарської діяльності, зареєстрованих на території російської федерації підконтрольних суб`єктів господарювання з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Так, громадянин України ОСОБА_5 , а також інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, дали згоду на зайняття спільною злочинною діяльністю у складі вказаної групи. Водночас, ОСОБА_5 за покладеними на себе функціями її організатора і керівника, з метою підготовки до вчинення кримінально правопорушення, пов`язаного проти основ національної безпеки - пособництво державі-агресору, розробив загальний план, який на етапі створення групи довів до відома її учасників, за яким їх дії були направлені на досягнення єдиного злочинного результату.

Встановлено, що ОСОБА_5 організував та очолив вказану злочинну групу, до якої увійшли інші невстановлені в ході досудового розслідування особи.

ОСОБА_5 - будучи організатором та керівником, організував та очолив вказану злочинну групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість її учасників, їх функції та єдиний план вчинення кримінального правопорушення: вчинення злочину проти основ національної безпеки України; координував та контролював дії учасників групи під час вчинення кримінального правопорушення, забезпечуючи при цьому взаємозаміну; планував вчинення кримінального правопорушення та розподіляв функції учасників групи для досягнення розробленого ним плану, відомого всім учасникам; підтримував постійний зв`язок між членами групи через засоби телефонного зв`язку, месенджери, та під час особистих зустрічей.

Так, перебуваючи поза межами території України, ОСОБА_5 використовуючи месенджер «Телеграм», в якому створено аккаунт за номером мобільного телефону НОМЕР_8 , почав листування з представником ООО «НЕО-КАБЕЛЬ» (зареєстроване за адресою: рф, Ростовская обл, г.о. город Ростов-на-Дону, г Ростов-на-Дону, ул Страны Советов, д. 3А, помещ. № 1, № 2, № 3, сплачено податків до рф за 2024 рік на загальну суму 4 300 000,00 рублів), щодо необхідності виготовлення та постачання в адресу ООО «НЕО-КАБЕЛЬ» запчастин, необхідних для роботи ТЕЦ (теплоелектроцентраль), розташованої у відповідній місцевості країни агресора. Враховуючи, що ТЕЦ є державним підприємством, яке здійснює забезпечення електроенергії та опалення як цивільної так й державної інфраструктури, вказані обставини свідчать про безпосередню участь ООО «НЕО-КАБЕЛЬ» в забезпеченні сталого функціонування об`єктів критичної інфраструктури російської федерації та відповідно підтримку оборонного комплексу держави-агресора, воєнізованих формувань та регулярної армії рф.

В подальшому, з метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідуванні особою, розробили план, згідно якого останні зможуть організувати виробництво та подальше постачання в адресу вказаного підприємства необхідних запчастин в обхід встановлених санкцій за наступних обставин.

20.08.2024 між ОСОО «Арашан Групп Компани» та «Chaoyang Mining Equipment Manufacturing Co., Ltd» укладено контракт № 88СНМ щодо виготовлення та постачання китайською компанією в адресу киргизької компанії товару, що відповідно з додатковою угодою № 2 від 12.10.2024 є «венець зубчастый - 2 шт., шестерня - 2 шт.», загальною вартістю 151 696 доларів США. Саме про даний товар вели свою розмову ОСОБА_5 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, під час листування у месенджері «Телеграм».

16.10.2024 дотримуючись розробленого плану, ОСОО «Арашан Групп Компани» здійснила оплату за вищевказаний товар, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок «Chaoyang Mining Equipment Manufacturing Co., Ltd».

29.01.2025 після проведення розрахунків та фактичної організації подальшого транспортування товару в адресу замовника, між ОСОО «Арашан Групп Компани» та «Chaoyang Mining Equipment Manufacturing Co., Ltd», на виконання злочинного плану вищевказаних осіб, укладено додатку угоду до контракту № 88СНМ від 20.08.2024, згідно якого новим отримувачем вищевказаного товару є ООО «НЕО-КАБЕЛЬ». Відповідно вказаної додаткової угоди, виготовлений товар, необхідний для забезпечення сталої роботи ТЕЦ, в лютому 2025 року був транспортований в адресу ООО «НЕО-КАБЕЛЬ» для подальшого його використання в технологічному процесі на користь країни-агресора.

Окремо встановлено, що ООО «НЕО-КАБЕЛЬ» також співпрацює та отримує замовлення від підприємств, розташованих на тимчасово окупованій території України, що підконтрольні країні-агресору, а саме: ДНР «Шахта Комсомолєц Донбасса» ОРГН 824 (ДНР, м. Кіровское, договір №309 від 26.09.2024 на постачання товарів на загальну суму 556 500,00 рублів); Донецький металургійний завод ОРГН 10 (ДНР, м. Донецьк, договір №211 від 04.04.2023 на загальну суму 1 002 000,02 рублів); АО «Інфраструктурні проекти» ОРГН 812 (ДНР, м. Донецьк, договір №211).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні пособництва державі-агресору за попередньою змовою групою осіб, а саме вчинення громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди України шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

27.11.2025 проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S25+», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «IPHONE Xr»,s/n НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , з сім-карткою № НОМЕР_8 ;

- ноутбук марки «MacBook Pro», s/n C02M4C91FD56;

- флеш-накопичувач марки «Leef» 32 Gb чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Huawei P smart +», model INE-LX1, imei: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 (з розбитою задньою кришкою);

Оглядом вищевказаних предметів виявлено інформацію, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

27.11.2025 проведено обшук автотранспортного засобу марки «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 , за наслідком чого вилучено даний автотранспортний засіб, який належить на праві власності ОСОБА_5 .

Цього ж дня всі вилучені предмети та транспортний засіб визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

27.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Прокурор подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги клопотання підтримала, просила їх задовольнити.

Власник майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Щодо накладення арешту на автотранспортний засіб марки «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. « BMW X7 » 2021 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

27.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Згідно інформаційної довідки транспортний засіб марки «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 на праві власності належить ОСОБА_5 .

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 111-2 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушень передбачено застосування конфіскації майна як вид покарання.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому, приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити в частині накладення арешту на транспортний засіб з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

Щодо накладення арешту на речі які були вилучені за адресою проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000136, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

27.11.2027 проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S25+», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «IPHONE Xr»,s/n НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , з сім-карткою № НОМЕР_8 ;

- ноутбук марки «MacBook Pro», s/n C02M4C91FD56;

- флеш-накопичувач марки «Leef» 32 Gb чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Huawei P smart +», model INE-LX1, imei: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 (з розбитою задньою кришкою);

Оглядом вищевказаних предметів виявлено інформацію, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні.

27.11.2025 вказані речі постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000136.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000136 від 28.04.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене протоколом обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S25+», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 , з сім-карткою № НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «IPHONE Xr»,s/n НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , з сім-карткою № НОМЕР_8 ;

- ноутбук марки «MacBook Pro», s/n C02M4C91FD56;

- флеш-накопичувач марки «Leef» 32 Gb чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Huawei P smart +», model INE-LX1, imei: НОМЕР_9 , НОМЕР_10 (з розбитою задньою кришкою).

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: автотранспортний засіб марки «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. «BMW X7» 2021 р.в., д.н.з. НОМЕР_11 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1