Справа № 496/71/22
Провадження № 1-кп/496/141/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надлиманське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.08.2021 року, приблизно об 23.00-24.00 годині, ОСОБА_9 , знаходячись біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на території зазначеного домоволодіння автомобіль марки «ВАЗ 109», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_11 , який визначив предметом свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, з мотивів тимчасового використання транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ВАЗ 2109», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переліз через паркан домоволодіння, підійшов до вказаного автомобіля та всупереч волі власника автомобіля, відкрив водійські двері, після чого завів двигун вказаного автомобіля, вийшов з нього, відчинив ворота, повернувся до автомобіля, сів в нього та рушив з двору, тим самим зникнувши з місця вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 себе винним не визнав та пояснив, що точну дату не пам`ятає, більш вірогідне, що 23.08.2021, в обвинувальному акті помилково вказано 24.08.2021 року, пам`ятає що це було з неділі на понеділок, так як йому потрібно було в понеділок на роботу. Він разом з ОСОБА_12 та його батьком ОСОБА_13 поїхали до них ремонтувати мотоцикл. Потім приблизно з 00.00 до 01.00 ночі ОСОБА_12 привіз його до дому, та потім від працівників поліції йому стало відомо, що його підозрюють в угоні транспортно засобу. Також зазначає, що свідок ОСОБА_14 оговорила його, оскільки про це її попросили працівники поліції. Вважає, що кримінальна справа відносно нього була цілком сфальсифікована з боку працівників поліції, оскільки жодних відбитків пальців його рук не могло бути у даному транспортному засобі. Також звернув увагу суду, що так звану явку з повинною він написав під диктовку працівника поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які чинили відносно нього психологічний тиск, тому він погодився це написати з метою, щоб його відпустили до дому. З приводу тиску він нікуди не звертався, оскільки не бачив в цьому сенсу. Також зазначив, що слідчим в рамках даного кримінального провадження були навмисно нанесені його відбитки пальців рук на транспортний засіб з метою його підставити та швидко закрити справу.

Разом з тим, вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину повністю доведена та підтверджується зібраними в справі доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив у судовому засіданні, що 23.08.2021 року транспортний засіб ВАЗ 2109 знаходився у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ключі від автомобілю знаходились в транспортному засобі, який був відкритий. Ворота та хвіртка були зачинені, потім біля 00.00 годин побачив, що ворота відкриті та машини не було у дворі. Приблизно в 03.00 годин працівники поліції повідомили йому, що знайшли авто на цвинтарі, потім від слідчого він дізнався, що це був ОСОБА_9 , жодних збитків йому відшкодовано не було;

- показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , представником якої є ОСОБА_18 , яка пояснила, що обвинувачений є її односельчанин, потерпілий її сусід, вона чула, що авто намагається завестись багато разів, підійшла до вікна та побачила, що відкрились ворота та потім виїхало авто, яке ударилось в дерево, з авто вийшов хлопець, в ньому вона впізнала обвинуваченого, вона його добре розгледіла, там був вуличний ліхтар, також впізнала поході, він трохи «кульгає», а вона його добре знає, оскільки спілкувалась із його сестрою. Потім ОСОБА_9 втік, але їй було цікаво, тому вона продовжувала дивитись, що буде з авто, через хвилин 10-15 ОСОБА_9 повернувся, обіг авто, сів за кермо, знову почав заводити авто, він завівся не з першої спроби, та він поїхав на право в сторону цвинтаря;

- показами слідчого ОСОБА_19 , який пояснив, що в серпні 2021 року він прибув у складі СОГ в с. Надлиманське, з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом ВАЗ 2109, авто було знайдено біля цвинтаря. На автомобілі були виявлені відбитки пальців на лівій стороні, які вони зняли в якості доказів, також були з ним двоє понятих, експерт-спеціаліст та оперуповноважений. Поняті були запрошенні оперуповноваженим, були встановлені їх особи та місце мешкання. Також зазначив, що відбитки пальців рук з авто знімав експерт криміналіст, потім все було поміщено до сейф пакету, який має порядковий номер та опечатано. Після чого весь матеріал він передав до чергової частини. Жодних зауважень з боку понятих та інших учасників не надходило. Також пояснив, що замінити відбитки пальців рук з сейф пакету є неможливим, оскільки буде порушений сейф пакет та експертиза не прийме його до дослідження;

- показами у судовому засіданні слідчого ОСОБА_20 , який пояснив, що на теперішній час точної дати не пам`ятає, лише пам`ятає, що зранку його було визначено слідчим з приводу незаконного заволодіння транспортним засобом, та йому передали матеріали кримінального провадження. Також були передані сейф пакети з речовими доказами, жодних пошкоджень на пакетах не було, всі пакети є номерні, в разі якщо б були виявлені пошкодження, він би не прийняв до провадження, а також були б складені відповідні акти.

Окрім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-висновком експерта №СЕ-19/116-21/14791-Д від 03.09.2021 року з ілюстрованою таблицею, відповідно до якого виявлений та вилучений 24.08.2021 року в ході проведення огляду автомобіля марки ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Одеська область Одеський р-н, с. Надлиманське, слід пальця руки розмірами 19x23мм відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 27x38мм - залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 49-51, 52-55);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.08.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 в присутності матері ОСОБА_18 впізнала особу під фото №1 ОСОБА_9 (а.с. 60-61);

-постановою про долучення до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 26.08.2021 року (а.с. 66-67);

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.08.2021 року, відповідно до якого 24.08.2021 року до Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що невідома особа приблизно о 23.00 23.08.2021 року, знаходячись по АДРЕСА_2 , незаконно заволоділа транспортним засобом марки ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 (а.с. 137);

-протоколом огляду автомобіля від 24.08.2021 року з фототаблицею до нього, згідно якого було проведено огляд автомобілю марки ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , під час огляду автомобіля виявлено та вилучено фрагмент полімерного відрізка пальця рук, три змиви, чохол з рульового колеса (а.с. 138-140, 141-146);

-постановою про відібрання зразків від 29.08.2021 року (а.с. 147-148),

-протоколом отримання зразків для експертизи від 29.08.2021 року у ОСОБА_9 (а.с. 149-150).

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що 24.08.2021 року він зустрівся із ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 , та поїхали до нього ремонтувати мотоцикл, який робили приблизно до 24.00 годин та потім свідок завіз його до дому. На наступний день він узнав від матері, що угнали авто потерпілого, хто це зробив йому не було відомо.

Оскільки вказаний свідок точно дату та час не пам`ятав, є товаришем обвинуваченого та наданням не точних даних з приводу часу та дати, штучно створював алібі ОСОБА_9 з метою вигородити приятеля.

Також суд не приймає як належний та допустимий доказ протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.08.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнав особу під фото №1 ОСОБА_9 (а.с. 58-59), оскільки свідок ОСОБА_22 з урахуванням положень ст.ст. 23, 95 КПК України не був допитаний у судовому засіданні, у нього не були з`ясовані обставини справи, а також відомості, які досудове розслідування поклали в основу доказу як протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.08.2021 року, також вказаний свідок не був заявлений з боку сторони обвинувачення у суді.

Крім того, обвинуваченим та його захисником заявлялися клопотання про виклик до судового засідання понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які були присутні під час огляду транспортного засобу щодо надання пояснень.

На підставі ч. 2 ст. 327 КПК України, суд сприяв виклику даних осіб до судового засідання, відповідно до місця мешкання, однак на неодноразові виклики свідки не з`являлися та на адресу суду поверталися поштові повідомлення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Тому ухвалою суду від 06.11.2024 року відносно вказаних свідків було застосовано примусовий привід, який виконаний не був, оскільки свідки були відсутні за місцем мешкання.

У зв`язку із тим, що свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 не було доставлено до судового засідання, прокурором заявлено клопотання про надання органу досудового розслідування провести розшукову дію в порядку ч.3 ст.333 КПК України, яке ухвалою суду від 28.03.2025 року було задоволено.

Доручено відповідному підрозділу органів внутрішніх справ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеської області, провести слідчі та розшукові дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження свідків: ОСОБА_23 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_24 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , а також вручення зазначеним особам судових повісток про явку в судове засідання до Біляївського районного суду Одеської області.

Згідно рапорту від 07.05.2025 року встановити вказаних осіб не видалось можливим.

Також стороною захисту явка вказаних свідків не була забезпечена, тому, з метою не порушення вимог ст. 22 КПК України, в подальшому було відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про допит понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 у якості свідків у судовому засіданні, які не були допитані у якості свідків під час досудового розслідування, а також не було заявлено клопотання про їх допит обвинуваченим та його захисником під час підготовчого судового засідання, крім того твердження обвинуваченого та його захисника з приводу незаконності та фальсифікації проведення огляду транспортного засобу від 24.08.2021 року було спростовано у судовому засіданні показами слідчих ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , також суд звертає увагу, що жодних зауважень під час складання протоколу про проведення огляду транспортного засобу від 24.08.2021 року з боку учасників, у тому числі і понятих, заявлено не було.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено «поза розумним сумнівом» вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище.

Окрім цього, за результатом службового розслідування за твердженням ОСОБА_9 щодо здійснення на нього тиску морального, фізичного та психічного характеру зі сторони працівників поліції, відповідні факти не знайшли свого підтвердження, відповідно до листів Біляївської окружної прокуратури від 18.01.2024 року, 16.08.2024 року, ТУ ДБР у м. Миколаєві від 13.09.2024 року.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника щодо його невинуватості у вчинені даного кримінального правопорушення, тосуд оцінює їх критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження та спростовуються наведеними вище доказами та показами у судовому засіданні безпосередньо самого потерпілого та свідка ОСОБА_17 , яка дала послідовні дані події вчиненого правопорушення та вказала за яких прикмет та обставин впізнала обвинуваченого.

Суд наголошує, що при оформленні доказів, на які суд посилався вище, як на підтвердження вини обвинуваченого, не було допущено істотного порушення прав та свобод обвинуваченого, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав для висновку сумніватися у її правдивості, у зв`язку з чим, суд також не погоджується з доводами захисника обвинуваченого, у судових дебатах, про те, що суду не було надано, з боку обвинувачення, належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_9 .

На підставі вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши та проаналізувавши наведені вище докази по справі в їх сукупності, суд переконався в тому, що допитаний потерпілий, свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , докладно, послідовно, переконливо, несуперечливо давали показання про обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, їх показання є взаємодоповнюючими з іншими дослідженими доказами, що виключає можливість обмови обвинуваченого.

Тому суд прийшов до переконання, що такі твердження обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його невинуватості, є обраним способом захисту та обумовлені прагненням обвинуваченого уникнути відповідальності та покарання за скоєне.

Як роз`яснено в п. 17 постанови пленуму Верховного Суду УРСР № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішення конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, що вирішуються при постановленні вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, стан здоров`я, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, а також суд враховує позицію прокурора викладену у судових дебатах щодо застосування відносно ОСОБА_9 вимог ст.ст. 75, 76 КК України, тому на підставі наведеного та приймаючи до уваги пом`якшуючі та обтяжуючи обставини, зазначені вище, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України із покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених в ст. 76 КК України, якщо він у період іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання щодо забезпечення заходів кримінального провадження у виді арешту вирішити на підставі ст. 174 КПК України.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 з випробувальним строком, обчислювати з моменту проголошення вироку суду 01.10.2025 р.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по справі за проведення судових експертиз у розмірі 1029,72 грн.

Арешт на автомобіль марки ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, фрагмент папілярного візерунку пальця руки, три змиви, чохол з керма, який був накладений ухвалою слідчого судді від 27 серпня 2021 року скасувати.

Речові докази по справі:

- фрагмент папілярного візерунку пальця руки, три змиви з ручки лівих внутрішніх дверей та з правих дверей внутрішньої сторони правих дверей та з важеля перемикання передач зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки ВАЗ 2109, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, чохол з керма - повернути законному власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.