справа № 361/2358/23
провадження № 1-кп/361/540/24
УХВАЛА

21 січня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000345 від 02.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

21.01.2026 прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити вказане клопотання посилаючись на те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли й не зменшилися. З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігання спробам: переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та можливе покарання (від 8 до 15 років), прокурор вказав, що обвинувачений не одружений, не має утриманців, не працює офіційно, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків; також, за його словами, є ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки обвинуваченому відомі місця їхнього проживання та роботи, що дає йому можливість здійснити вплив. Також прокурор зазначив ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений, будучи раніше неодноразово судимим, не став на шлях виправлення. Застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе ефективно запобігти вищезазначеним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні клопотання, аргументуючи це тим, що обвинувачений вже понад два роки вісім місяців тримається під вартою, а розгляд справи постійно відкладається із-за неявки свідків, заявлені прокурором ризики не обґрунтовані, при цьому обвинувачений має постійне місце проживання та сім`ю (матір, яка приходить на кожне судове засідання і брата, який поручався за нього, працевлаштований і зможе утримувати його), тому вважає за достатнє застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу. Запобіжний захід у вигляд тримання під вартою не може бути застосований, зокрема, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 18.08.2025 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 16.10.2025, однак, враховуючи, що змінився склад суду, беручи до уваги складність справи та об`єм обвинувачення, суд дійшов висновку, що розгляд справи не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 .

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Зокрема прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки у ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки (останній не одружений, не має неповнолітніх та непрацездатних утриманців, офіційно не працевлаштований), обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Суд також бере до увагу, що ОСОБА_4 не одружений, офіційно непрацевлаштований, має негативну репутацію, оскільки неодноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів. Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання, а також стійкі соціальні зв`язки зі своєю сім`єю: матір`ю та братом, однак, на думку суду, ці обставини не здатні запобігти ризику, визначеному у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, суд вважає недоведеним прокурором ризик, визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки один зі свідків обвинувачення, які ще не допитані у суді помер, що підтверджується відповідними документами, а місцезнаходження іншого свідка невідоме правоохоронним органам. Такі обставини, на переконання суду, унеможливлюють незаконний вплив обвинуваченого на цих осіб з метою зміни ними показань наданих на стадії досудового розслідування.

До того ж, прокурором доведено існування ризику вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень враховуючи те, що він не працевлаштований, отже не має законних джерел отримання доходу, водночас він неодноразово раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого корисливого злочину, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки не володіє достатнім рівнем самоконтролю, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з того, що особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується особа, та встановлені ризики; умови домашнього арешту, який по суті є «не суворою» формою ізоляції обвинуваченого, не запобігають можливості переховування обвинуваченого від кримінального переслідування та вчинення ним нових злочинів, а тому домашній арешт не зможе ефективно запобігти вказаним ризикам; враховуючи наведені обставини, а також обставини кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 187 КК України, дієвість кримінального провадження не зможе забезпечити і застава.

Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, сім`ю: матір та брата, з якими проживав до обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є тими обставинами, які судом враховуються при продовженні запобіжного заходу, однак в світлі наведених вище фактичних даних вони не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені судом ризики до мало вірогідності чи до їх виключення, враховуючи характер висунутого обвинувачення, а також те, що ці обставини існували і на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння, однак не стали для останнього стримуючим фактором.

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб по 21.03.2026 включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 12 год. 45 хв. 26 січня 2026 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1