печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0001166 від 27.09.2021 - заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження 0001166 від 27.09.2021 - заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування № 0001166 від 27.09.2021 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368-4 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України діючи з метою одержання неправомірної вигоди, налагодили злочинну схему пов`язану із підготовкою та дипломуванням моряків, яка в період дії військового стану на території України, використовується організаторами схеми для продажу кваліфікаційних документів моряка, що надають можливість уникнути призову військовозобов`язаних, а також являється підставою для отримання відповідних документів/дозволів щодо перетину кордону України на час дії відповідних обмежень.

Так, моряки не маючи бажання повернутися до України, через побоювання бути мобілізованими до лав ЗСУ, через уповноважену особу моряка подають до навчально-тренажерних закладів відповідні документи, для проходження відповідного курсу навчання.

Для подачі документів, моряки звертаються до відповідного навчально-тренажерного закладу, та під час спілкування з представником центру, моряку надаються контакти уповноваженої особи, що буде закріплена за ним та буде вирішувати нагальні питання які виникнуть в останнього під час проходження курсу навчання, а також вирішувати інших проблем, що можуть виникнути під час робочих документів моряка.

За результатами проходження курсу навчання, службові особи НТЗ достовірно знаючи про відсутність тренажерного обладнання, а також наявності факту внесення недостовірних даних викладачем НТЗ до звітних документів щодо присутності особи/моряка під час проходження практичного курсу навчання, за грошову винагороду надає уповноваженій особі моряка кваліфікаційні свідоцтва щодо проходження курсу навчання/підвищення кваліфікації.

В подальшому, моряк через уповноважену особу подає до Адміністрації Судноплавства пакет документів для отримання протоколу ДКК, що являється підставою капітану порту видати робочі документи моряку. Разом з цим, капітан порту/уповноважена особа діючи в порушення відомчих інструкції, за грошову винагороду надає уповноваженій особі робочі документи моряка, при цьому, видача дипломів моряка передбачає особисту присутність моряка під час передачі вказаних документів, що видається капітаном порту/уповноваженої особою Адміністрації Судноплавства.

Крім того, встановлено інші факти протиправної діяльності закладів охорони здоров`я, що використовуються у видачі медичних довідок моряка, використовуються для формування пакету щодо перетину державного кордону України військовозобов`язаними на час дії відповідних обмежень.

Медичні огляди проводяться з метою встановлення фізичної і психофізіологічної придатності даної особи до роботи за конкретною морською професією, а також виявлення захворювань, які можуть дати загострення внаслідок служби в морі чи зробити дану особу непридатною до такої служби, чи становити небезпеку для інших осіб, що знаходяться на борту судна, матеріальних об`єктів і навколишнього середовища.

В той-же час встановлено систематичні факти в яких голови комісій видавали медичні довідки особам (морякам), які на час проходження комісії перебували за межами території України, в порушення вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19 листопада 1996 року № 347, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 квітня 1997 року за № 108/1912 «Про затвердження Правил визначення придатності за станом здоров`я осіб для роботи на суднах», серед яких ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДМАРІН» (), Медичний центр «Академмарін» Національного університету «Одеська морська академія» () та інші.

05.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , який виконує функцію посередника під час видачі медичних документів морякам, громадянам України, що перебувають на території інших держав, без проходження та присутності моряка під час огляду, та навчально тренувальними закладами, за адресою: Одеська область, Березівський район, с. Котовка, вул. Шкільна, 21, під час якого виявлено та вилучено, зокрема: мобільний телефон Iphone 13 Pro Max, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім картою НОМЕР_3 .

Прокурор зазначає, що перелічені предмети, документи відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою слідчого від 05.11.2025 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, на майно, вилучене у ході обшуку 05.11.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме на: мобільний телефон Iphone 13 Pro Max, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім картою НОМЕР_3 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1