У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2025 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсоні, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368-3 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001425.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави.

Відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на строк до 12.01.2026 р. обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на 60 днів із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 та покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор зазначає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тому ухвала підлягає скасуванню.

Прокурор вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, пов`язаного з пособництвом в одержанні неправомірної вигоди службовою особою юридичної особи приватного права за попередньою змовою групою осіб. На підтвердження обґрунтованості підозри апелянт посилається на зібрані під час досудового розслідування докази: матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, показання свідків, документи автошколи, рух коштів по банківських картах, інші процесуальні документи, які у своїй сукупності об`єктивно пов`язують підозрюваного з організацією та сприянням схемі незаконного оформлення документів про закінчення навчання та практичної підготовки водіїв. На переконання прокурора, такі дані свідчать не лише про епізодичність, а про системний характер корупційних дій за участю ОСОБА_6 .

Прокурор вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та наявність у нього спеціальних знань і досвіду роботи в поліції; ризику незаконного впливу на свідків, у тому числі осіб, які користувалися його послугами та незаконно отримували документи, а також свідків, персональні дані яких йому відомі; ризику продовження злочинної діяльності корупційного характеру з метою подальшого незаконного збагачення або приховування слідів уже вчинених правопорушень.

На переконання прокурора, обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не відповідає тяжкості та характеру інкримінованих діянь, не здатний нейтралізувати заявлені ризики і не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, тоді як саме цілодобовий домашній арешт з покладенням передбачених ст. 194 КПК України обов`язків є необхідним і достатнім заходом у даному випадку.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , має спеціальне звання «капітан поліції» та, на момент вчення кримінальних правопорушень, обіймав посаду інспектора сектору превентивної комунікації Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області.

Відповідно до ч. 1 примітки до ст. 364 КК України, ОСОБА_6 є службовою особою правоохоронного органу, є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та особою, яка повинна дотримуватися Конституції та Законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_6 забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Проте, в порушення зазначених вище вимог законодавства ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді інспектора сектору превентивної комунікації Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, вчинив ряд злочинів у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Не пізніше квітня 2023 року, перебуваючи у м. Херсон, ОСОБА_6 , використовуючи набуті ним, під час виконання службових обов`язків зв`язки та знайомства, зокрема, із заступником начальника аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС у Херсонській області ОСОБА_8 , та його товаришем ОСОБА_9 , а також, наразі невстановленими слідством особами з числа працівників Регіональних сервісних центрів ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, з метою особистого незаконного збагачення, вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності.

ОСОБА_6 не пізніше жовтня 2023 року, перебуваючи у м. Херсон (більш точні дата, час та місце у ході досудового розслідування не встановлені), отримав від свого знайомого ОСОБА_10 інформацію про необхідність швидкого оформлення документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі). Вказану інформацію та анкетні дані ОСОБА_10 ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 .

У ОСОБА_8 виник прямий умисел на отримання неправомірної вигоди у розмірі 2 000 грн., за сприяння в оформлені фіктивних документів про завершення ОСОБА_10 навчання у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколи), та сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі), з використанням службового становища працівника автошколи.

Так, не пізніше жовтня 2023 року, перебуваючи у м. Херсон, ОСОБА_8 висунув ОСОБА_10 , пропозицію щодо передачі йому, у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 2 000 грн., за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

На виконання пропозиції ОСОБА_8 , не пізніше жовтня 2023 року ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 2 000 грн. за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення ОСОБА_10 практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

В рамках реалізації злочинного умислу, працівник закладу, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколи) ПП «Талісман-Авто» () ОСОБА_11 , створюючи умови допуску ОСОБА_10 до складання практичного іспиту, склав документ «свідоцтво про закінчення теоретичної (практичної) підготовки», згідно якого ОСОБА_10 , нібито успішно завершив навчання з практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі) для отримання права на керування транспортними засобами категорій «В», всупереч положенням «Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 487 від 20.05.2009 р.

Частину отриманої неправомірної вигоди, згідно усної домовленості в рамках злочинної змови, ОСОБА_8 в подальшому передав ОСОБА_11 .

В подальшому, не пізніше березня 2024 року, перебуваючи у м. Херсон, ОСОБА_6 , діючи повторно, отримав від свого знайомого ОСОБА_12 , інформацію про необхідність швидкого оформлення документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі). Вказану інформацію та анкетні дані ОСОБА_12 ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 .

У ОСОБА_9 виник прямий умисел на отримання неправомірної вигоди у розмірі 3 000 грн., за сприяння в оформлені фіктивних документів про завершення ОСОБА_12 навчання у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколи), та сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі), з використанням службового становища працівника автошколи.

Так, не пізніше березня 2024 року, перебуваючи у м. Херсон, ОСОБА_9 висунув ОСОБА_12 , пропозицію щодо передачі йому у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 3 000 грн. за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

У березні 2024 року (точна дата слідством не встановлена), на виконання пропозиції ОСОБА_9 , ОСОБА_12 передав ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 3 000 грн. за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

В рамках реалізації злочинного умислу, працівник закладу, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколи) ПП «Талісман-Авто» () ОСОБА_11 , створюючи умови допуску ОСОБА_12 до складання практичного іспиту, склав документ «свідоцтво про закінчення теоретичної (практичної) підготовки», згідно якого ОСОБА_12 нібито успішно завершив навчання з практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі) для отримання права на керування транспортними засобами категорій «В», всупереч положенням «Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 487 від 20.05.2009 р.

Частину отриманої неправомірної вигоди, згідно усної домовленості в рамках злочинної змови, ОСОБА_9 в подальшому передав ОСОБА_11 .

В подальшому, не пізніше квітня 2024 року, перебуваючи у м. Херсон, ОСОБА_6 , діючи повторно, отримав від своєї знайомої ОСОБА_13 , інформацію про необхідність швидкого оформлення документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі). Вказану інформацію та анкетні дані ОСОБА_13 ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 .

У ОСОБА_9 виник прямий умисел на отримання неправомірної вигоди у розмірі 12 500 грн., за сприяння в оформлені фіктивних документів про завершення ОСОБА_13 навчання у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколи), та сприяння у швидкого оформлення документів про фіктивне закінчення теоретичної та практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі), із використанням службового становища працівника автошколи.

Так, не пізніше квітня 2024 року, перебуваючи у м. Херсон, ОСОБА_9 висунув ОСОБА_13 пропозицію щодо передачі йому, у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 12 500 грн. за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення теоретичної та практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

ОСОБА_13 , 19.04.2024 р. на виконання вказаної пропозиції, через свого знайомого ОСОБА_6 , перерахувала на особисту банківську карту ОСОБА_9 № НОМЕР_1 , за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення ОСОБА_13 практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

11.06.2024 р., ОСОБА_13 , через свого знайомого ОСОБА_6 , перерахувала на особисту банківську карту ОСОБА_9 № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 7 000 грн. за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

В рамках реалізації злочинного умислу, працівник закладу, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколи) ПП «Талісман-Авто» () ОСОБА_11 , створюючи умови допуску ОСОБА_13 до складання теоретичного та практичного іспитів, склав два документа «свідоцтво про закінчення теоретичної (практичної) підготовки», згідно яких ОСОБА_13 нібито успішно завершила навчання з теоретичної та практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі) для отримання права на керування транспортними засобами категорій «В», всупереч положенням «Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 487 від 20.05.2009 р.

Частину отриманої неправомірної вигоди, згідно усної домовленості в рамках злочинної змови, ОСОБА_9 в подальшому передав ОСОБА_11

12.11.2025 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368-3 КК України, тобто у пособництві в одержанні службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_14 за погодженням з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю строком на 60 діб, заборонивши залишати йому житло за адресою АДРЕСА_1 , з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, тяжкість покарання, наявність ризику переховування від слідства та суду, проте з урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, доглядає та допомагає хворому на рак батьку, позитивно характеризується за місцем роботи, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено неможливості застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, тому застосував запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що буде необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368-3 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання у кримінальному провадженні, зокрема, дані протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з електронних інформаційних систем відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , огляду від 10.11.2025 р., та інші долучені матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у повідомленні про підозру.

Обґрунтовуючи правові підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. Аналогічні доводи наведені й в апеляційній скарзі прокурора.

Так, ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Матеріали клопотання слідчого містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного ОСОБА_6 від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років з конфіскацією майна.

Оцінюючи наявність ризиків незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що вказані ризики не доведені, оскільки прокурором як у клопотанні, так і в апеляційній скарзі не наведено конкретних даних, які б свідчили про реальні спроби ОСОБА_6 впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Так, стороною обвинувачення не зазначено, з якими саме свідками або іншими підозрюваними, ОСОБА_6 намагався встановити чи підтримувати контакт після повідомлення про підозру, не наведено жодних фактів погроз, умовлянь, пропозицій змінити показання або відмовитися від їх надання, не надано будь-яких даних про зафіксовані спроби узгодження позицій чи іншу протидію кримінальному провадженню. Саме по собі посилання прокурора на те, що підозрюваний має досвід роботи в правоохоронних органах та обізнаний з методами документування злочинів, не може розцінюватися як доказ існування ризику незаконного впливу на свідків чи перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки ґрунтується виключно на припущеннях та загальних міркуваннях.

Не доведено прокурором й наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження інкримінованої діяльності. В апеляційній скарзі не наведено жодного факту протиправної поведінки ОСОБА_6 після початку досудового розслідування, не вказано на наявність у нього доступу до ресурсів чи службових повноважень, які б дозволяли продовжити аналогічну протиправну діяльність в умовах відсторонення від правоохоронних органів, не задокументовано реальних дій з його боку, спрямованих на збереження або розширення корупційних схем.

Отже, єдиним ризиком, який прокурору вдалося обґрунтувати, є ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, пов`язаний з тяжкістю інкримінованого злочину та розміром можливого покарання.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано прийняв до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання у м. Херсоні, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи, є учасником бойових дій, а також те, що ОСОБА_6 здійснює догляд за тяжкохворим батьком. Сукупність наведених обставин свідчить про те, що зазначений ризик може бути нівельований шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, а саме у виді особистого зобов`язання з покладенням передбачених законом процесуальних обов`язків.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що прокурором не доведено необхідність застосування відносно ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу, ніж особисте зобов`язання, а обраний запобіжний захід з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, є співмірним тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, що відповідає даним про особу підозрюваного та є достатнім для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України.

Отже, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3