Справа № 452/3688/25
Провадження № 1-кс/452/665/2025
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2025 року м. Самбір

Слідча суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Самбірського районного відділення поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження

м. Київ Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, який не є особою з інвалідністю, раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 27 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 29 вересня 2025 року надійшло клопотання слідчого СВ Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000512 від 27 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваний отримав 29 вересня 2025 року о 11 год. 00 хв., що підтверджується власноруч складеною ним розпискою, тобто більш ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Клопотання слідчого обґрунтоване такими обставинами.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом. Наказом Міністра оборони України від 21.06.2025 №820

ОСОБА_5 присвоєно військове звання лейтенанта, прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та призначено на посаду військового диригента військового оркестру центру військово-музичного мистецтва Повітряних Сил Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу даної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду військового диригента військового оркестру Центру військово-музичного мистецтва Повітряних Сил ЗСУ. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Будучи військовослужбовцем, лейтенант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, лейтенант ОСОБА_5 у порушення вимог вищевказаного законодавства, вчинив кримінальний правопорушення за наступних обставин.

Так, лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді військового диригента ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 27.09.2025 року приблизно о 08:45 годині, у період дії воєнного стану в Україні, перебуваючи поряд з територією будинку потерпілої ОСОБА_7 , що за адресою АДРЕСА_3 , раніше продавши автомобіль марки «BMW 320D», державний номерний знак НОМЕР_2 , та не здійснивши його перереєстрацію на нового власника, з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, під приводом його повернення та покупки сів на водійське сидіння автомобіля, після чого увімкнув замок запалення ключем, який знаходився у ньому, запустивши двигун автомобіля та пригрозивши пістолетом потерпілій ОСОБА_7 почав рух, таким чином незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить, згідно розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу, розробленого Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, 181649,34 грн., однак був зупинений працівниками поліції на дорозі в межах населеного пункту в с.Кудрява Львівського району Львівської області.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортного засобу, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

ОСОБА_5 27 вересня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Посилаючись на достатність підстав підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчий СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області вважає, що відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме останній може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 12 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема переховуючись від органу досудового розслідування підозрюваний буде змушений самовільно залишити військову частину, що становить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто наявний ризик, передбачений п. 3) ч.1 ст.177 КПК України;

- незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: може чинити на них тиск, так як підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, спонукаючи їх на зміну показів, тобто наявний ризик, передбачений п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України;

- окрім цього лейтенант ОСОБА_5 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді військового диригента військового оркестру Центру військово-музичного мистецтва Повітряних СИЛ ЗСУ та може бути призначений на посаду, що безпосередньо пов`язана із виконанням бойових дій, у зв`язку із чим останній може бути залучений до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, а також спекулюючи на тому, що в Україні діє воєнний стан, підозрюваний, розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, може самостійно проявляти ініціативу перед командуванням вказаної військової частини щодо залучення його до виконання завдань у зоні бойових дій, включення останнього до бойових розпоряджень, бойових наказів, що фактично призупинить хід досудового розслідування, унеможливить виконання з ОСОБА_5 слідчих (розшукових) дій взагалі, та таким чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, тобто наявний ризик, передбачений п. 4) ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області

ОСОБА_4 (яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні) просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, зазначив, що, на думку сторони обвинувачення, тільки такий запобіжний захід буде достатнім для запобігання вказаних ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу, запропонованого стороною обвинувачення, просив обрати менш суворий запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_6 підтримала позицію підозрюваного.

Слідча суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява

№ 42310/04) від 21 квітня 2011 року, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність

ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих матеріалах відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

За змістом ч. 1 ст. 92 КПК України, за загальним правилом, обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними, на даний час, у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 27.09.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 27.09.2025;

- протоколом огляду предмету від 27.09.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.09.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.09.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.09.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.09.2025;

- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 27.09.2025;

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення

ОСОБА_5 від 27.09.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 27.09.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28 жовтня 1994 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява

№ 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Загалом, слідча суддя дійшла висновку, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, оцінивши вагомість наявних доказів; такі докази в своїй сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, є причетною до скоєння кримінальних правопорушень.

Щодо наявності ризиків, на які вказує слідчий, слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідча суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Оцінюючи існування ризиків з боку ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування або суду суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява № 14379/88, від 26 січня 1993 року, п. 33. Суд з цього приводу вказав, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою При цьому треба враховувати характер обвинувачуваного, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, санкція якої передбачає покарання від восьми до десяти років, тобто у вчиненні тяжкого злочину, є особою молодого віку, не має міцних соціальних зв`язків.

Отже, слідча суддя вважає, що слідчим доведений зазначений ризик.

Крім того сдідча суддя вважає, що слідчим доведений і ризик можливого незаконного впливу на потерпілу та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: може чинити на них тиск, спонукаючи їх на зміну показів, враховуючи що йому достаменно відомо місце їх знаходження.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Оцінюючи в сукупності особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, а також доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідча суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідча суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Згідно з положеннями п. 1) ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідча суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання слідчого СВ Самбірського районного відділення поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 27 вересня 2025 року, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу - шістдесят днів, який обчислюється з моменту затримання підозрюваного - з 27 вересня 2025 року; дія ухвали слідчої судді про застосування запобіжного заходу закінчується 25 листопада 2025 року.

Ухвала слідчої судді підлягає негайному виконанню Самбірським РВП ГУ НП у Львівській області.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно.

На ухвалу слідчої судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст цієї ухвали слідчої судді виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 2 жовтня 2025 року о

9 год. 00 хв.

Слідча суддя