Номер провадження: 11-кп/813/2339/25
Справа № 495/6540/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000029, внесеному до ЄРДР 20 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено частково.

Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу задоволено частково.

Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16.10.2025 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, із покладенням обов`язків у разі внесення застави, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 16.10.2025 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, із покладенням обов`язків у разі внесення застави, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд першої інстанції врахував характер та ступень тяжкості інкримінованих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, суворості покарання, яке загрожує останнім в разі визнання їх винуватим у їх вчиненні, даних про особу обвинувачених, та прийшов до висновку про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу продовжують існувати, і не втратили своєї актуальності, а тому наразі є підстави для продовження застосування стосовно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи наразі не забезпечать його належної процесуальної поведінки, а також вказав, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, буде визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає зазначену ухвалу суду необґрунтованою з огляду на наступне:

- суд першої інстанції при прийняті рішення не прийняв до уваги те, що обвинувачені на території України офіційно не працюють, є громадянами Республіки Молдова;

- судом не враховано підвищену суспільну небезпеку злочину у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_10 а саме злочин в сфері незаконного обігу психотропних речових посягають на правовий режим обігу, а додатковим об`єктом кримінально-правової охорони є здоров`я населення;

- поза увагою суду залишилось те, що перебуваючи під заставою обвинувачені можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не мають стабільного джерела прибутку та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ними вказаного злочину;

- судом не враховано об`єм вилученого наркотичного засобу, а саме 1 200 г. психотропної речовини, а також те, що дії обвинувачених були направлені на сприяння виготовлення та розповсюдження наркотичних засобів в декількох країнах, зокрема в України та Молдові.

На підставі наведеного прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою продовжити стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судові засідання апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 03.09.2025 року, 17.09.2025 року, 02.10.2025 року 09.10.2025 року та 23.10.2025 року не з`явились, причин своєї неявки не повідомили, з клопотанням про відкладення апеляційного розгляду до апеляційного суду не звертались.

Від захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на адресу суду надійшло повідомлення, що 11.09.2025 року розірвано договір про надання правничої допомоги та представництво інтересів обвинувачених.

23.10.2025 року на адресу суду від прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_11 надійшло клопотання про проведення судового засідання у його відсутності.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області перебуває кримінальне провадження №0000029, внесеному до ЄРДР 20 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 18 серпня 2025 року, строком до 16.10.2025 року включно. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до 16.10.2025 року фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст.177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст.177, ч.1 ст.194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу, суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог прокурора в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені прокурорм у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а зазначену ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні №0000029, внесеному до ЄРДР 20 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4