Справа № 573/1788/25
Номер провадження 1-кп/573/289/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000299 від 04 липня 2025 по обвинуваченню

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянки, громадянки рф, уродженки м. Полярні Зорі Мурманської області рф, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , із професійно-технічною освітою, розлученої, на утриманні має неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2017 р.н., ОСОБА_7 , 2020 р.н., не працюючої, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючої, не особа з інвалідністю, раніше не судимої,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Будучи обізнаною про дію воєнного стану в Україні, у тому числі і на території Сумського району Сумської області, введеного відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що неодноразово продовжувався в Україні, зокрема, Указом Президента України від 15.07.2025 № 4524-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб, а саме: у точно не встановлений час та дату 2023, ОСОБА_4 , отримала від своєї нерідної бабусі ОСОБА_8 , за якою вона доглядала, банківську картку для виплат АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 для того, щоб ОСОБА_4 купувала продукти харчування за грошові кошти, які надходили на вказану банківську карту. Крім того, на вказану банківську картку, відповідно до Положення № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скріпленого газу, твердого та рідкого пічного опалення побутового палива», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995, ОСОБА_8 отримувала від ГУ ПФУ в Сумській області житлову субсидію.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.10.2023, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 77 років.

Станом на 04.11.2023 на банківській карті померлої ОСОБА_8 перебував залишок грошових коштів 100 грн. 24 коп. і на банківську карту надійшла житлова субсидія у сумі 1126 грн. 66 коп., в подальшому 08.12.2023 на банківську карту надійшла житлова субсидія у сумі 1828 грн. 11 коп., 04.01.2024 на банківську карту надійшла житлова субсидія у сумі 1828 грн. 11 коп.

У точно не встановлений час, 31.01.2024 у ОСОБА_4 , яка достовірно знала, що на банківській картці АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належній померлій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканці АДРЕСА_3 , маються грошові кошти, зараховані Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Сумській області, виник злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів нараховані на рахунок померлої ОСОБА_8 , а також грошових коштів, які будуть надходити на вказану банківську карту у майбутньому.

В той же день, 31.01.2024 близько 16:45 ОСОБА_4 прибула до банкомату, що знаходиться у відділенні банку АТ КБ «Приватбанк», розташований за адресою: м. Білопілля, вул. Старопутивльська, буд. 28, знаючи пароль від картки для виплат, належній ОСОБА_8 , здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 4800 грн, чим отримала змогу розпоряджатися викраденими коштами на власний розсуд.

05.02.2024 на банківську карту померлої ОСОБА_8 надійшла житлова субсидія у розмірі 1828 грн. 11 коп.

20.02.2024 близько 17:55 ОСОБА_4 продовжуючи незаконно розпоряджатися грошовими коштами, прибула до банкомату, що знаходиться у відділенні банку АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: м. Білопілля, вул.Старопутивльська, буд.28, знаючи пароль від картки для виплат, належній ОСОБА_8 , здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 1900 грн., чим отримала змогу розпоряджатися викраденими коштами на власний розсуд.

05.03.2024 на банківську карту померлої ОСОБА_8 надійшла житлова субсидія у розмірі 1828 грн. 11 коп.

10.03.2024 близько 09:15 год. ОСОБА_4 продовжуючи незаконно розпоряджатися грошовими коштами, прибула до банкомату, що знаходиться у відділенні банку АТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою: м. Білопілля, вул. Старопутивльська, буд. 28, знаючи пароль від картки для виплат, належній ОСОБА_8 , здійснила крадіжку грошовий коштів в сумі 1800 грн., чим отримала змогу розпоряджатися викраденим коштами на власний розсуд.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала та пояснила, що у 2023 вона отримала від не рідної бабусі ОСОБА_8 , за якою доглядала, банківську картку для виплат АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 для того, щоб купувати продукти харчування за грошові кошти, які надходили на вказану банківську карту. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На банківській карті померлої ОСОБА_8 перебував залишок грошових коштів 100 грн. 24 коп. і з того часу до березня 2024 на картку надходила житлова субсидія на загальну суму 8500 грн., яку вона знімала і використовувала у своїх цілях. У вчиненому розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 , прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останньої, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, її особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданих збитків.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка згідно раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючої, не особа з інвалідністю, непрацюючої, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітніх дітей.

Також суд враховує думку представника потерпілої сторони ГУ ПФ України в Сумській області ОСОБА_9 , яка у своїй заяві до суду зазначила про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_4 , оскільки останньою відшкодовано збитки, завдані злочином.

Злочин, вчинений обвинуваченою є дійсно небезпечним, оскільки посягає на власність громадян. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винної, її відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу на користь держави.

На думку суду, призначення покарання обвинуваченій забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ:

- оптичний диск CD-R, на якому міститься інформація АТ КБ «Приват банк» від 07.08.2025 залишити в матеріалах кримінального провадження №0000299 від 04 липня 2025.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя