Справа № 727/195/23
Провадження № 11-кп/4808/69/26
Категорія ч.2 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано Франківського апеляційного суду від 27 листопада 2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 25 січня 2026 року включно.

13 січня 2026 року на адресу апеляційного суду було надіслано клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який закінчується 25 січня 2026 року, а тому у відповідності до положень ст. 331 ч. 3 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , апеляційний суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню апеляційного розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегією суддів встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Отже, вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд оцінює та враховує:

- тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується;

- дані, що характеризують його особу, зокрема раніше судимий за вчинення умисного вбивства, відбув покарання але на шлях виправлення не став, притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 125 та ст. 162 КК України, не має місця реєстрації та міцних соціальних зв`язків, по місцю проживання характеризується посередньо, схильний до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак зареєстрований в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері у 2007 році з діагнозом «Синдром залежності від алкоголю».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Будь які нові дані, що спростовують або істотно зменшують вказані ризики, стороною захисту під час апеляційного розгляду не надані.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб (потерпілих), незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів.

Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 331, 376 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, тобто до 20 березня 2026 року включно.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4