Справа № 461/8921/25
Провадження № 1-кс/461/6723/25
УХВАЛА

05.11.2025 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , особи в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на неправомірні дії слідчого,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на неправомірні дії слідчого.

Подану скаргу адвокат мотивує тим, що, на його думку, ОСОБА_4 являється потерпілою у кримінальному провадженні №0000924 від 07.08.2025, яке розслідується ВРЗСТ слідчого управляння Головного управління Національної поліції у Львівській області. В межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 звернулася до органу досудового розслідування з клопотанням про визнання її потерпілою та надання на ознайомлення матеріалів справи. Постановою старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 25.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у задоволенні наведеного клопотання ОСОБА_4 було відмовлено. Скаржник вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, а бездіяльність слідчого неправомірною. Отже, скаржник вважає, що відмова у задоволенні клопотання не сприяє забезпеченню повноти та об`єктивності досудового розслідування, порушує права ОСОБА_4 , а тому просить скаргу задовольнити.

Крім того, скаржник просить надати йому можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні, кожен окремо, скаргу підтримали з мотивів наведених у ній.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до положень ст. 135 КПК України.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч. 2,3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду скарги або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду, внаслідок неявки слідчого, не встановлено.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Згідно положень ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, питання надання матеріалів кримінального провадження тому чи іншому суб`єкту на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції слідчого та прокурора.

Згідно п. 19, 25 ч. 1 ст. 3 КПК України:

- сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники;

- учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

В ході розгляду скарги встановлено наступне.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000924 від 07.08.2025.

25.09.2023 ОСОБА_4 звернулася до органу досудового розслідування із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 25.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у задоволенні наведеного клопотання ОСОБА_4 було відмовлено.

Зі змісту згаданої постанови вбачається, що слідчий, відмовляючи у задоволенні клопотання, виходив з того, що у кримінальному провадженні проводяться судові експертизи з метою встановлення винуватця ДТП, а тому прийняти рішення про визнання ОСОБА_4 потерпілою буде передчасним, оскільки встановлюється об`єктивна істина у справі та не виключається варіант того, що дії ОСОБА_6 (чоловіка ОСОБА_4 ) можуть стати причиною ДТП.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1-5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, положення ст. 55 КПК України наділяють слідчого та прокурора правом відмовити у задоволенні заяви про визнання потерпілим, але покладають на цих осіб обов`язок винести вмотивовану постанову за результатами розгляду відповідної заяви.

Крім того, питання надання процесуального статусу потерпілого на стадії досудового розслідування належить саме слідчого та прокурора, а не слідчого судді.

Згідно положень статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

У випадках відмови прокурора у погодженні клопотання слідчого до слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій чи негласних слідчих (розшукових) дій слідчий має право звернутися до керівника органу досудового розслідування, який після вивчення клопотання за необхідності ініціює розгляд питань, порушених у ньому, перед прокурором вищого рівня, який протягом трьох днів погоджує відповідне клопотання або відмовляє у його погодженні.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Отже наведені положення визначають повноваження слідчого, зокрема вказують на те, що він, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Також наведені положення встановлюють види процесуальних документів, які постановляються слідчим, випадки коли вони виносяться та вимоги до них.

Оцінюючи доводи скаржника та ОСОБА_4 , також виходжу з наступного.

Вмотивованість процесуального рішення це фактичне відображення усіх мотивів особи яка його ухвалила у змісті такого рішення. Вимогу вмотивованості не можна ототожнювати з вимогам законності й обґрунтованості. Разом з тим, вмотивоване процесуальне рішення повинно містити відомості про доводи та міркування учасників кримінального провадження, їх належну оцінку та врахування або відхилення на підставі конкретно сформульованих мотивів та доказів, відображення змісту доводів на які посилається заявник, норми права, які застосовані при розгляді відповідного клопотання, з посиланням на процесуальні положення мають бути застосовані у конкретній ситуації.

Вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів заявника), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час кримінального провадження. В свою чергу, недотримання наведеної вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад кримінального процесуального законодавства.

З дослідженої слідчим суддею оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий відмовляючи у задоволенні клопотання, виходив з того, що у кримінальному провадженні проводяться судові експертизи з метою встановлення винуватця ДТП, а тому прийняти рішення про визнання ОСОБА_4 потерпілою буде передчасним, оскільки встановлюється об`єктивна істина у справі та не виключається варіант того, що дії ОСОБА_6 (чоловіка ОСОБА_4 ) можуть стати причиною ДТП.

Разом з тим, відсутність підстав для задоволення клопотання або відсутність у органу досудового розслідування об`єктивних даних про заподіяння заявнику шкоди, не звільняє слідчого від обов`язку винести вмотивоване процесуальне рішення.

Водночас, оскаржувана постанова не містить жодної оцінки питання шкоди спричиненої заявником. Більше того, така постанова взагалі не містить посилання на ст. 55 КПК України, яка регламентує питання порушене заявником.

Отже, оскаржувана постанова не відповідає вимогам КПК України, оскільки слідчий належної оцінки цим доводам заявника не надав.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у статті 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвалюючи рішення у даній справі, враховую також усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи наведені вище доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, постанова слідчого підлягає скасуванню та слід зобов`язати слідчого уповноваженого на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000924 від 07.08.2025 повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 25.09.2025 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні у спосіб та строки визначені Кримінальним процесуальним кодексом України, повідомивши заявника про прийняте рішення.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого ВРЗСТ слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 25.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати слідчого уповноваженого на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000924 від 07.08.2025 повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 25.09.2025 про визнання її потерпілим у кримінальному провадженні у спосіб та строки визначені Кримінальним процесуальним кодексом України, повідомивши заявника про прийняте рішення.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1