Справа № 736/2896/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/624/25
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 14год 38хв 25.11.2025 по 14год 38 хв 24.01.2026,

до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що з урахуванням особи підозрюваного, який, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, будучи мобілізованим в умовах воєнного стану тривалий час був відсутній за місцем проходження військової служби. Підозрюваний ОСОБА_8 може продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки, будучи військовослужбовцем, ухилився від виконання військового обов`язку.

Не погодившись із рішенням суду захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або, як альтернативу, тримання під вартою визначити заставу у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60 540грн.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, одружений, проживає з сім`єю, за місцем проживання характеризується позитивно, судимостей не має, вина не доведена, запобіжні заходи раніше не застосовувалися, перебуває на обліку у психіатра та продовжує проходження лікування амбулаторно.

Захисник вважає, що жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором об`єктивно не доведений.

Зазначає, що підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватися від органу слідства та впливати на жодного свідка, оскільки при переховуванні він сам собі нашкодить, а свідки та потерпіла вже надали органам досудового розслідування свої показання.

Також вказав, що свідок ОСОБА_9 на показаннях якого ґрунтується обвинувачення, ОСОБА_8 не відомий, він з ним службу не проходив.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002560 від 04.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

25.11.2025 ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які у своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, особу підозрюваного, наявність обґрунтованих ризиків, на які посилався слідчий, визнавши їх доведеними прокурором із посиланням на докази, вагомість яких є достатньою на даній стадії кримінального провадження для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому враховується, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні у майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею у судовому засіданні.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду і вчиняти інші правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість, зокрема, вчинення тяжкого злочину, під час дії воєнного стану, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість зміни виду запобіжного заходу, на чому наголошує апелянт.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Також, колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , при цьому слідчим суддею враховані всі обставини, з яким закон пов`язує вирішення питання про обрання запобіжного заходу, а тому обґрунтовано задоволено клопотання слідчого, дійшовши правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу.

Але, як вважає апеляційний суд, слідчим суддею не було в достатній мірі враховано стан здоров`я підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря психіатра та потребує лікування.

Колегією суддів враховуються положення ч. 8 ст. 176 КПК України, які містять імперативну вимогу про застосування під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ вбачається, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України»).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255--3 Кримінального кодексу України;5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При винесенні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею не було визначено заставу.

Разом із тим, вказані положення закону наділяють суд правом, але не є імперативними, тож, колегія суддів вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, враховуючи вищенаведене та обставини кримінального правопорушення, майновий, сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що застава у мінімальному розмірі у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 540 грн, зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного.

Суд апеляційної інстанції вважає, що одночасно покладення на підозрюваного, у випадку внесення застави, додаткових обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, унеможливить вжиття підозрюваним будь-яких заходів з метою переховування від суду, оскільки у випадку порушення встановлених обов`язків, застава звертається в дохід держави, та суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді

Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року -скасувати з постановленням апеляційним судом нової ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до положень ст.ст.197,199 КПК України, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 540 грн.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчого задовольнити частково, застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», а саме до 24.01.2026 року, з визначенням розміру застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60 540 грн.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 та заставодавцю, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали підозрюваним ОСОБА_8 покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено о 15-00 год 08.12.2025 року.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4