Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3077/25
Провадження №: 1-кс/332/29/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у званні солдат, перебуває на посаді старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення стрілецького спеціалізованого батальйону (ІНФОРМАЦІЯ_4), одружений, який має на утриманні малолітнього сина, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-01.06.2010 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст . 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-09.12.2010 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинуто призначене покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2010 та визначено 4 роки позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2010 та визначено 4 роки та 2 місяці позбавлення волі;

-11.10.2011 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2010 та визначено 4 роки та 3 місяці позбавлення волі;

-18.08.2014 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України приєднане невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2011 та остаточно визначено 4 роки та 6 місяців позбавлення волі;

-12.09.2019 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

-25.06.2021 Заводським районним суд м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років;

-18.07.2022 Красногвардійським районним судом м Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинуто вирок від 25.06.2021 та до відбуття призначено 7 років позбавлення волі;

-08.11.2022 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та 2 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2022, остаточно визначене до відбуття 7 років позбавлення волі;

-24.11.2022 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2021, остаточно визначене до відбуття 7 років позбавлення волі. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2024 на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання у зв`язку з проходженням військової служби з невідбутим строком покарання у 2 роки 6 місяців та 16 днів,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся слідчий за погодженням із прокурором із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що у провадженні СВ відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене 11 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , займаючи посаду старшого механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення стрілецького спеціалізованого батальйону (ІНФОРМАЦІЯ_4), в період часу з 19 години 00 хвилин 09 червня 2025 року по 07 годину 00 хвилин 10 червня 2025 року, більш точний час слідством не встановлено, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року

№ 2102-ІХ, із подальшими змінами, перебуваючи на території паркувального майданчику біля заводу ПАТ «Запоріжсталь» за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Південне шосе, будинок 72, помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ» моделі «210994-20», державний номерний знак НОМЕР_2 в кузові чорного кольору, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, яке знаходилось у вказаному автомобілі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи протиправність та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «210994-20», державний номерний знак НОМЕР_2 , заглянув у вікно автомобіля та виявив у салоні дзеркало з вмонтованим відеореєстратором.

Переконавшись, що автомобіль не перебуває під охоронною сигналізацією, ОСОБА_5 з метою викрадення майна застосував попередньо підготовлене знаряддя - металеві ножиці невеликого розміру, якими відчинив замок дверей водія, та проник до салону автомобіля, що за своїми конструктивними особливостями об`єктивно перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб, а також з огляду на його призначення є сховищем для тимчасового зберігання майна, звідки викрав наступне майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: відеореєстратор-дзеркало марки «Aspiring», моделі «Maxi 1», вартість якого складає 3159,20 грн. та адаптер живлення для відеореєстратора «ROHS», вартість якого складає 112,33 грн.

Після цього, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, оцінивши ситуацію та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи те саме підготовлене знаряддя - металеві ножиці невеликого розміру, зламав замок багажного відділення автомобіля марки «ВАЗ» моделі «210994-20», державний номерний знак НОМЕР_2 , та незаконно проник у багажник транспортного засобу, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: автомобільний сабвуфер марки «Alpine» моделі «SBG-1244BP» вартістю 5600,00 грн, автомобільний підсилювач марки «GAS» моделі «MAD A2-600.1DFL» вартістю 3815,20 грн, набір інструментів марки «INTERTOOL» моделі «ET-6108 SP» вартістю 1137,00 грн, а також домкрат гвинтовий марки «Vitol DB-10105B» вартістю 406,76 грн.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 14 230,58 грн.

25.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся із зазначеним клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, а також запобігання вищевказаним ризикам, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі, пояснили, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зазначивши, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що після отримання поранення, він проходив довгий час лікування, тому до військової частини не повертався. Після проходження лікування звертався до Військової служби правопорядку з метою продовжити службу, на що йому повідомили, що його частина розформована, тому він має здійснити пошук тієї частини, в якій буде продовжувати військову службу. Після викриття його у вчиненні кримінального правопорушення, скоєного 10 червня 2025 року, він жодного разу не переховувався, завжди прибував за першою вимогою слідчого до відділення поліції. Підозрюваний просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник просила застосовувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, зазначала, що ризики не підтверджені належними доказами, мають ймовірний характер.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 11.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин. Тобто стороною обвинувачення надано суду докази на підтвердження підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Так, під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя з`ясувала про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- рапортом ЄО № 9440 від 10.06.2025 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.06.2025;

- протоколом огляду місця події від 10.06.2025 на ділянці відкритої місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, за координатами НОМЕР_7, під час якого було оглянуто автомобіль «ВАЗ 210994-20», д.н.з. НОМЕР_2 , з якого було викрадено майно;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що в період часу з 09.06.2025 19:00 годин по 10.06.2025 07:00 годин, він знаходився на зміні на заводі ПАТ «Запоріжсталь», де працює на посаді машиніста тепловозу. В цей період часу невідомий раніше чоловік з автомобіля, який перебуває у його власності, марки «ВАЗ», моделі 210994-20, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові чорного кольору, викрав речі, а саме: з багажного відділення автомобіля - сабвуфер марки «Alpine», набір інструментів фірми «INTERTOOL», гвинтовий домкрат, відео реєстратор у вигляді дзеркала, марки «Aspiring Maxi 1» з кабелем живлення. Усі предмети знаходились як в салоні автомобіля, так і в багажному відділенні. Як вказав ОСОБА_8 , він залишив автомобіль на паркувальному майданчику за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72. При цьому його авто не було облаштоване сигналізаційною охороною. 13 червня 2025 року його дружина ОСОБА_9 вирішила самостійно переглянути інтернет-платформи з оголошеннями про продаж речей, аналогічних тим, які було викрадено з його автомобіля та на сайті «OLX», вона натрапила на оголошення про продаж сабвуфера марки «Alpine», що зовні був дуже схожий на наш. Перейшовши на сторінку продавця та уважно розглянувши фотографії, вони впізнали свою річ завдяки характерній ознаці - пошкодженню у вигляді подряпини на скляній частині корпусу, безпосередньо в центрі, де розташований динамік, це пошкодження було нанесене раніше випадково під час транспортування, та відсутність шурупів у передній частині та збоку, там, де прикручувався підсилювач. Саме завдяки цій відмінній рисі вони змогли ідентифікувати майно, що йому належить, та повідомили про це до поліції;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що у власності її чоловіка ОСОБА_8 перебуває автомобіль марки «ВАЗ», моделі 210994-20, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові чорного кольору. Так, 09.06.2025, приблизно о 18:00 годині, чоловік поїхав на роботу на вищевказаному авто, а саме, на ПАТ «Запоріжсталь», де він працює машиністом тепловозу. Наступного дня, 10.06.2025, приблизно о 08:45 годині, приїхавши додому, чоловік їй повідомив про те, що в період ночі з його авто викрали речі, а саме: сабвуфер з підсилювачем, набір інструментів фірми «INTERTOOL», гвинтовий домкрат та відео реєстратор у вигляді дзеркала з кабелем живлення. 13 червня 2025 року вона вирішила самостійно переглянути інтернет-платформи з оголошеннями про продаж речей, подібних до тих, які було викрадено у її чоловіка, та на сайті «OLX» вона натрапила на оголошення про продаж сабвуферу марки «Alpine», який зовні був дуже схожий на той, що належав їх родині. Перейшовши на сторінку продавця та уважно розглянувши фотографії, вона впізнала сабвуфер завдяки характерному пошкодженню - подряпині на центральній частині скляного корпусу в місці розташування динаміка та відсутність шурупів у передній частині та збоку, там, де прикручувався підсилювач. Це пошкодження залишилось ще з того часу, коли сабвуфер випадково подряпався під час транспортування. Саме ця ознака дозволила їй впевнено стверджувати, що виставлений на продаж пристрій належить їм, про що вона повідомила до поліції;

- протоколом огляду від 14.06.2025, під час якого було оглянуто речі, видані ОСОБА_5 , а саме: відеореєстратор-дзеркало марки «Aspiring», моделі «Maxi 1», та адаптер живлення для відеореєстратора «ROHS», автомобільний сабвуфер марки «Alpine», моделі «SBG-1244BP», автомобільний підсилювач марки «GAS», моделі «MAD A2-600.1DFL», набір інструментів марки «INTERTOOL», моделі «ET-6108 SP», а також домкрат гвинтовий марки «Vitol DB-10105B», ножиці металеві;

- протоколом пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 23.06.2025 за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого він впізнав відеореєстратор-дзеркало марки «Aspiring», моделі «Maxi 1»;

- протоколом пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 23.06.2025 за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого він впізнав адаптер живлення для відеореєстратора «ROHS»;

- протоколом пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 23.06.2025 за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого він впізнав автомобільний сабвуфер марки «Alpine», моделі «SBG-1244BP»;

- протоколом пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 23.06.2025 за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого він впізнав автомобільний підсилювач марки «GAS», моделі «MAD A2-600.1DFL»;

- протоколом пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 23.06.2025 за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого він впізнав набір інструментів марки «INTERTOOL», моделі «ET-6108 SP»;

- протоколом пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 23.06.2025 за участю потерпілого ОСОБА_8 , під час якого він впізнав домкрат гвинтовий марки «Vitol DB-10105B»;

- речовими доказами, а саме: відеореєстратор-дзеркало марки «Aspiring», моделі «Maxi 1» та адаптер живлення для відеореєстратора «ROHS», автомобільний сабвуфер марки «Alpine», моделі «SBG-1244BP», автомобільний підсилювач марки «GAS», моделі «MAD A2-600.1DFL», набір інструментів марки «INTERTOOL», моделі «ET-6108 SP», а також домкрат гвинтовий марки «Vitol DB-10105B», ножиці металеві;

- протоколом огляду предмета від 14 червня 2025 року, під час якого було оглянуто мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi note 11», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім-картою мобільного оператору «Vodafone» з номером НОМЕР_5 , з сім-картою мобільного оператору «Kyivstar» з номером НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , під час якого на робочому екрані вищевказаного телефону був наявний ярлик «Галерея», відкривши який, у вкладці «Альбоми», було виявлено розділ «Недавно удаленные объекты» в якому було виявлено фотозображення сабвуфера марки «Alpine», моделі «SBG-1244BP» та підсилювача марки «GAS», моделі «MAD A2-600.1DFL». Крім того, під час огляду вищевказаного телефону, який належить ОСОБА_5 на робочому екрані, серед мобільних додатків виявлено ярлик «ОLX.ua», відкривши який та перейшовши до вкладки «Профиль», було виявлено акаунт на ім`я ОСОБА_10 , де було викладено інформацію про продаж вищевказаних речей;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що є дружиною ОСОБА_5 та 10.06.2025. у вечірній час, чоловік попрохав допомогти йому забрати з лісосмуги речі, які він десь знайшов, після чого вона з ним пішла до вказаного місця, де в лісосмузі лежали речі, які знаходились в господарчій сумці та які вона допомогла віднести чоловіку до них додому. Вже після того, як до них додому приїхали працівники поліції, чоловік зізнався в тому, що вказані речі він викрав з автомобіля;

- протоколом слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_11 , під час якого остання розповіла про обставини, при яких її чоловік ОСОБА_5 10.06.2025, у вечірній час, попрохав її допомогти йому забрати з лісосмуги речі, які він десь знайшов, після чого вона з ним пішла до вказаного місця, де в лісосмузі лежали речі, які знаходились в господарчій сумці та які вона допомогла віднести чоловіку до них додому та вказала дане місце, де знаходились ці речі, з якого вона допомогла чоловіку віднести додому;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який вказав про те, що він дійсно вчинив злочин при тих обставинах, які зазначені у повідомленні про підозру.

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , під час якого останній розповів про обставини вчиненого ним злочину, вказав місце, де він скоїв даний злочин, та місце, де деякий час зберігав викрадене майно, та яким чином він розпорядився викраденим майном;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Отже, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який згідно з ч. 5 ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких, за який передбачено безальтернативне покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме речі та предмети, що містять відомості про його злочинну діяльність, які зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 р. у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. по справі «Хайреддінов проти України».

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти. При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ у рішенні в справі «Харченко проти України» «розумність» строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, щодо можливості його звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р.).

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та встановленими фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а також матеріалами, що характеризують особу підозрюваного.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Вивченням даних про особу підозрюваного слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 06.06.2024 Солонянським районним судом Дніпропетровської області на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання у зв`язку з проходженням військової служби з невідбутим строком покарання у 2 роки 6 місяців та 16 днів. Але ОСОБА_5 відповідно до матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом неповернення останнього до місця служби після лікування ухиляється від проходження військової служби та відповідно не виконує умови, на підставі яких його було достроково звільнено.

Отже, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, існують ризики того, що ОСОБА_5 , перешкоджаючи проведенню швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також встановленню обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, може вжити заходів щодо незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також стороною обвинувачення доведена наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підтвердження вказаного ризику слугує той факт, що ОСОБА_5 як військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства ОСОБА_5 відповідно до матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 не повернувся до місця служби після лікування до військової частини НОМЕР_1 , що свідчить про те, що останній може вчиняти військові злочини. Більш того, будучи особою, яка не повернулась до місця служби після лікування, ОСОБА_5 , перебуваючи на території міста Запоріжжя, вчинив новий тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вказане підтверджує той факт, що останній на шлях виправлення не став, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності та можливість продовження її здійснення.

Крім цього, ОСОБА_5 відповідно знятий з усіх видів забезпечення, тому не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що останній в подальшому може вчиняти інші кримінальні правопорушення майнового характеру.

Отже, слідчий суддя доходить висновку, що у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , скоєно 9-10 червня 2025 року. При цьому у матеріалах клопотання наявні заяви ОСОБА_5 , датовані 14.06.2025, відповідно до яких останній добровільно видає працівникам поліції викрадене у потерпілого ОСОБА_8 речі.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, вручено підозрюваному ОСОБА_5 25 листопада 2025 року.

Стороною обвинувачення не надано доказів, які б доводили факт невиконання процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_5 у період часу з моменту вручення йому підозри до дня звернення до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що доказів на підтвердження повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за фактом неповернення до місця служби після лікування прокурором на надано.

Оцінивши обставини, визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, але прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тому належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Стороною захисту висловлена позиція щодо можливості застосування у відношенні підозрюваного іншого запобіжного заходу, зокрема, цілодобового домашнього арешту за адресою його фактичного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

З копії свідоцтва про право на спадщину від 22.07.2017 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії яких надані стороною захисту, вбачається, що на праві приватної власності батьку підозрюваного ОСОБА_12 належить частка домоволодіння за вказаною вище адресою.

Відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_13 від 07.02.2024, дружина підозрюваного ОСОБА_11 (прізвище до одруження - ОСОБА_11) офіційно працевлаштована та отримує дохід.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

За таких обставин, ураховуючи дані про особу обвинуваченого, для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та забезпечення належного виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків необхідним і достатнім є запобіжний захід домашній арешт із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у межах строку досудового розслідування, а саме, до 24 години 00 хвилин 25 січня 2026 року, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на підозрюваного ОСОБА_5 належить покласти обов`язки: не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у межах строку досудового розслідування, а саме, до 24 години 00 хвилин 25 січня 2026 року, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 25 січня 2026 року включно.

Ухвалу суду для виконання передати до відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали до 25 січня 2026 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які перебувають під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 09 січня 2026 року о 14 годині 00 хвили.

Слідчий суддя ОСОБА_1