Номер провадження:1-кп/521/586/25
УХВАЛА

04 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

при судовому розгляді кримінального провадження №521/22280/20 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Росіянівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді колегії суддів Хаджибейського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Клопотання обґрунтовує тим, що на даний час останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому ризики не зменшилися та продовжують існувати, а саме ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. За вказаних обставин, прокурор вважає, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом продовження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Захисник обвинуваченого заперечував в задоволенні клопотання прокурора з огляду на недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив суд відмовити, оскільки воно є необґрунтованим, надав письмові заперечення.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисника.

Потерпілий ОСОБА_10 та його представники підтримали клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, вислухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком на 60 днів. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, строк запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту, встановлений ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 10.09.2025 року, спливає 08.11.2025 року. Провести судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у строк дії вказаного запобіжного заходу не представляється можливим з об`єктивних причин, які не залежать від суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частина 1 ст. 177 КПК України закріплює, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України закріплює, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час судового засідання колегією суддів встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, та на які посилається прокурор, як на підставу продовження запобіжного заходу, не зменшилися, не втратили своєї актуальності та продовжують існувати на даний час.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зокрема, на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду вказує те, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_6 є особливо тяжким, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Також, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства

Також, колегія суддів вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Показання свідків мають суттєве значення для доведення обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. В умовах зацікавленості обвинуваченого у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо або використовуючи зв`язки з іншими особами, впливати на свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення, погрози тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

У ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу.

Натомість, стороною захисту під час судового засідання, як на підставу застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або відмову у продовженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не наведено обґрунтованих обставини, які б свідчили про втрату актуальності вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів також враховує наступні обставини: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність постійного місця проживання на території Одеської області, та те, що останній є раніше не судимим та офіційно працевлаштованим.

За вказаних підстав, суд вважає, що продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_6 буде достатнім та необхідним для належної поведінки останнього і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу на даний час, під час розгляду клопотання, судом не встановлено.

При цьому, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 314-316 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці (60 днів), тобто до 02.01.2026 року включно, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години до 06 години наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки строком на два місяці (60 днів), передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт чи документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими і свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_11

Судді

ОСОБА_12 Засядьвовк