ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4730/24 Номер провадження 11-кп/814/1250/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора потерпілої представника потерпілої захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000618 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Біївці Лубенського району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Постановлено стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 8484,56 грн.

Вирішене питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він 30 червня 2024 року близько 12 години, керуючи технічно справним автомобілем «Audi 100», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Шевченка у м. Лубни Полтавської області в напрямку майдану Володимирського, поряд з будинком №27 по вул. Шевченка, в порушення п.10.1, п.11.4, п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, змінив напрямок руху ліворуч, перетнув дорожню лінію 1.1 та допустив зіткнення із автомобілем «Jeep Cherokee», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Jeep Cherokee» ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

При цьому стверджує, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні неумисного нетяжкого злочину, надавав правдиві показання, не намагався уникнути відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та частково відшкодував завдану шкоду.

Наголошує, що обвинувачений по мірі фінансових можливостей здійснює переказ коштів потерпілій, намагаючись відшкодувати завдану шкоду частинами.

Вважає, що обвинувачений при переказі коштів помилково вказав номер телефону не потерпілої, а тому суд помилково оцінив його дії як спрямовані, щоб потерпіла не мала можливості отримати перекази.

Стверджує, що обставини які обтяжують покарання відсутні, а тому виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ч.2 ст.65 та ч.2 ст.50 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу ОСОБА_10 та не ніким із учасників провадження не заперечується.

Водночас, доводи захисника про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням є непереконливими.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дійсно, як правильно вказує захисник, ОСОБА_10 вперше обвинувачується у вчиненні неумисного нетяжкого злочину та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Водночас, доводи захисника про наявність щирого каяття в обвинуваченого суперечать матеріалам провадження.

Розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Поведінка обвинуваченого свідчить про відсутність у нього щирого жалю з приводу вчиненого та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.

З пояснень потерпілої в судовому засіданні видно, що вони з обвинуваченим проживають у одному населеному пункті недалеко один від одного.

Проте, як стверджує потерпіла, ОСОБА_10 після ДТП взагалі не цікавився станом її здоров`я, жодної допомоги не надавав і навіть не просив вибачення.

Саме по собі перерахування безпосередньо перед ухвалення вироку 1000 гривень, та після його постановлення 2000 гривень, які до того ж потерпіла не змогла отримати через неправильне зазначення обвинуваченим необхідних реквізитів, не свідчить про часткове відшкодування шкоди та дійсні наміри залагодити провину, виправити наслідки вчиненого та виявлення готовності нести покарання.

Звертає увагу колегія суддів і на пояснення обвинуваченого в засіданні апеляційного суду, з яких видно, що його неповнолітня дитина проживає з матір`ю за кордоном. При цьому ОСОБА_10 повідомив суд, що не працює, а жодних доказів того, що він утримує свою дитину матеріали провадження не містять і в апеляційній скарзі не зазначено.

Враховуючи обставини вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпіла отримала тілесні ушкодженнясереднього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, наведені дані про його особу, з огляду на думку потерпілої, яка наполягала на реальному покаранні, з урахуванням того, що шкода обвинуваченим навіть частково не відшкодована, колегія суддів не вбачає підстав для застосування приписів ст.75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4