Справа № 127/5810/23
Провадження №11-сс/801/1/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 (суддя доповідач),

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

адвокатки ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_9 на постанову слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 20 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000254, заведеного 26 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 129 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , в порядку статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), на постанову слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області) лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 20 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000254, заведеного 26 грудня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 129 Кримінального кодексу України (далі КК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що розгляд його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження проведений у його відсутність, що є грубим порушенням вимог КПК України, тому що унеможливило його участь у процесі та надання пояснень.

Заслухавши доповідь судді доповідача, ОСОБА_7 та його захисницю адвокатку ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України установлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Згідно з положеннями статті 24 КПК України, які узгоджуються з приписами статті 55 Конституції України, кожному гарантується права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту права учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Пунктом 3 частини першої статті 303 КПК України установлено, що під час досудового провадження заявником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що у березні 2023 року ОСОБА_7 , в порядку статті 303 КПК України, звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 20 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000254, заведеного 26 грудня 2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях адвоката ОСОБА_11 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 129 КК України.

Частиною третьою статті 21 КПК України установлено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Отже право на участь у розгляді справи (частина третя статті 21 КПК) є фундаментальним елементом права на справедливий суд (стаття 6 Конвенції). Однак процесуальний закон передбачає альтернативність такої участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника.

З матеріалів провадження встановлено, що судом першої інстанції неодноразово призначалися судові засідання для розгляду скарги ОСОБА_7 .

З метою належного забезпечення процесуального права ОСОБА_7 на участь у розгляді справи, засідання призначалися в режимі відеоконференції з Державною установою «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)». Однак, як видно з матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали, ОСОБА_7 в категоричній формі відмовився від участі в судовому засіданні 10 грудня 2024 року, мотивуючи свою відмову тим, що нібито не отримував повідомлення про розгляд скарги.

Слідчий суддя, враховуючи тривалий строк перебування справи в провадженні (майже два роки) та категоричну відмову ОСОБА_7 брати участь у судовому засіданні за відсутності для цього об`єктивних поважних причин (повістку про розгляд справи на 10 грудня 2024 року заявником отримано завчасно 28 листопада 2024 року), прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без участі заявника, за наявними матеріалами.

Апеляційний суд звертає увагу, що попри відсутність ОСОБА_7 , його інтереси у судовому засіданні представляла адвокатка ОСОБА_8 , яка підтримала вимоги скарги та надала відповідні пояснення.

Таким чином право особи на справедливий розгляд та доступ до правосуддя було повністю забезпечено через участь захисниці заявника, а дії слідчого судді були спрямовані на запобігання безпідставному затягуванню процесу, що відповідає принципу пропорційності.

Отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про порушення його права на участь у процесі висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 303, 407, 418, 419, 422 КПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4