Справа № 283/565/25
Провадження №1-кп/283/68/2026
У Х В А Л А

27 січня 2026 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України,-

встановив:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану. Його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Тяжкість можливого покарання, самовільне залишення обвинуваченим військової частини та переховування від слідства свідчать про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник заперечив проти продовження строку тримання під вартою та вважає за можливе застосувати до обвинуваченого домашній арешт.

Розглянувши клопотання прокурора та заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У відповідності до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд враховує, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років. Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, може змусити останнього переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків.

Крім того про можливість обвинуваченого переховуватись від суду свідчить і його поведінка, оскільки він самовільно залишив місце розташування військової частини, у якій він проходив військову службу, та переховувався від слідства до моменту його затримання.

Дані ризики продовжують існувати і на даний час.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, не має міцних соціальних зв`язків, а часткове відшкодування ним заподіяних збитків не свідчить про те, що встановлені судом ризики зменшились, або перестали існувати.

Таким чином інші запобіжні заходи не забезпечать його належної поведінки та не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

У зв?язку з цим ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 194, 199, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 28 березня 2026 року включно.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали направити обвинуваченому та до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань №8».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3