Справа № 183/293/26
№ 1-кс/183/90/26
У Х В А Л А

16 січня 2026 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2025 року за № 0000761, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трояни Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2025 року за № 0000761, до складу групи слідчих з розслідування якого включено старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 .

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у межах вказаного кримінального провадження подане це клопотання, в якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 з утримуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про встановлення досудовим розслідуванням, що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді старшого стрільця вогнеметника 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану 06 листопада 2025 року (більш точно час під час досудового розслідування не встановлено) самовільно залишив місце служби - місце тимчасової дислокації підрозділу 13 аеромобільної роти НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , розташованого поблизу АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, доки 15 січня 2026 року не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України в приміщенні тимчасової дислокації ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську (м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 52), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

15 січня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та відповідно до вимог до ч. 1 ст. 278 КПК України вручено повідомлення про підозру від 19 грудня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КПК України.

В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Враховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними ризики, визначені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий пов`язує з п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України та тим, що у випадку застосування судом запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді застави підозрюваний, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 перебуває в зоні проведення бойових дій на території Луганської та Харківської області, та бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, отримує грошове забезпечення та додаткові винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, що регламентується Постановою Кабінету Міністру України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Також указує на положення ч. 4 ст. 183 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник в судовому засіданні підтримав позицію підозрюваного та просив визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави в мінімальному розмірі, встановленому законом, оскільки такий розмір дозволить підозрюваному підтримувати родину.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя висновує таке.

27 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000761 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

19 грудня 2025 року у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000761 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке 15 січня 2026 року вручене підозрюваному та захиснику.

При цьому, 15 січня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України та 16 січня 2026 року слідчим подано клопотання, доставлено підозрюваного до слідчого судді.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання (п. 1); особиста порука (п. 2); застава (п. 3); домашній арешт (п. 4); тримання під вартою (п. 5).

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Враховуючи зібрані органом досудового розслідування та надані слідчому судді докази, зокрема: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від 18 листопада 2025 року; матеріали службового розслідування відносно військовослужбовця в/ НОМЕР_1 ОСОБА_5 зі складеним за його результатами висновком; покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 408 КК України.

При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того дані ЄДРСР підтверджують наведені слідчим в обгрунтування ризиків доводи, що 23 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра в порядку ст. 401 КК України звільнив від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0014187.

Також слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності вказаного ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, покладені в їх обґрунтування фактично враховуються слідчим суддею при висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з огляду на відсутність доказів наявності у підозрюваного судимості, спростовуються доводи сторони обвинувачення про можливість підозрюваного спробувати вчинити інше кримінальне правопорушення.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.

Так, слідчий суддя враховує відсутність доказів на підтвердження наявності стійких соціальних зв`язків у підозрюваного, на що вказує його сімейний стан, реєстрацію місця проживання на тимчасово окупованій території України, вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий. Також слідчий суддя враховує і те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися у період триваючої збройної агресії російської федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Внаслідок чого посилання сторони захисту на відсутність таких доказів, абстрактність ризиків, слідчий суддя не приймає до уваги.

Визначаючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує кількість та вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, внаслідок чого, з метою дотримання права підозрюваного на справедливий відкритий розгляд впродовж розумного строку, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне визначити строк дії запобіжного заходу до 13 березня 2026 року, обраховуючи загальний строк його дії в силу положень ч. 5 ст. 115 КПК України, з моменту затримання підозрюваного та з урахуванням строку досудового розслідування від дня повідомлення про підозру.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, слідчий суддя виходить з того, що слідчий у клопотанні не просив визначати альтернативний запобіжний захід. Сторона захисту у судовому засіданні просила визначити розмір застави у мінімальному розмірі, вказуючи на обставини, що характеризують підозрюваного. Однак, слідчий суддя виходить з того, що під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України. За таких обставин, враховуючи обставини, передбачені статтями 177 та 178 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави підозрюваному.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 березня 2026 року включно, безвизначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали надати підозрюваному, прокуророві, захисникові та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена та проголошена о 12:45 годині 19 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1