Справа № 128/2541/21
Провадження №11-кп/801/1041/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисниці ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року,

якою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 21.11.2025 включно щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

установив:

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

На підставі ст. 331 КПК України прокурор у судовому засіданні підтримав подане письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що строк дії запобіжного заходу закінчується до завершення судового розгляду, при цьому ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до десяти років, та ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати, та в зв`язку з воєнним станом більш м`який запобіжний захід не зможе гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому просив клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в задоволенні заявленого клопотання просили відмовити та змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки майже всі заявлені учасниками судового розгляду свідки на даний час допитані та обвинувачений не має наміру впливати на їх покази, а також не має наміру ухилитися від суду, проживав разом з батьками та має на утриманні неповнолітню дитину.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 21.11.2025 включно.

Постановлене рішення мотивовано тим, що зі змісту клопотання та наявних в матеріалах судового провадження матеріалів слідує, що ризики, які були підставами для застосування запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати. Застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 не зможе запобігти наявним ризикам.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, захисниця ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу. Просить винести ухвалу, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована, винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, прокурором у судовому засіданні не доведено обставин для продовження найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, крім того вказує, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, до затримання був працевлаштований, на утриманні має неповнолітню дочку, а також батьків похилого віку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисниця ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечивав щодо задоволення апеляційної скарги захисниці, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог судом першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою дотримано в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, його репутацію та майновий стан, наявність ризиків переховування від суду, впливу на свідків, потерпілу, перешкодженню кримінальному провадженню іншим чином, а тому суд вважав, що застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченими частиною 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати на час розгляду клопотання.

Крім того, при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду або незаконно впливати на свідків, колегія суддів бере до уваги те, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Окрім того, ризик переховування обвинуваченого від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`якого запобіжного заходу.

Також є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою зміни їх показів або ж відмови від них, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.Колегія суддів також бере до уваги, що відповідно до змісту оскаржуваної ухвали потерпіла підтримала клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу та просила його задовольнити.

З урахуванням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, а саме вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, з якою обвинувачений перебував у близьких стосунках, що спричинило наслідок у вигляді смерті людини, невизнання обвинуваченим своєї вини, заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення, а також тяжкості кримінального покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Окрім того, рішення суду про продовження строку тримання під вартою цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ризики, наведені прокурором, формальні, апеляційний суд не бере до уваги, тому, що обвинувачений саме тому і не переховувався, оскільки перебував під вартою, а при зміні запобіжного заходу обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання судом винним у вчиненні інкримінованого злочину, зможе переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання та неповнолітню дитину, батьків, раніше не судийми колегія суддів бере до уваги, однак зазначені обставини не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують існуючих ризиків.

При цьому вказані обставини існували і на час вчинення протиправних дій, проте у матеріалах судового провадження відсутні відомості, що вказані обставини утворюють моральні запобіжники при обранні ОСОБА_8 моделі поведінки, тому вони, на переконання колегії суддів, не здатні перешкодити вчинити обвинуваченому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Зрештою, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами тримання обвинувачених під вартою є не лише очікування завершення судового розгляду справи, а і дотримання балансу між можливими наслідками звільнення обвинуваченого з-під варти та безпекою суспільства, що вимагає ізоляції осіб, які з встановленою високою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Фактично подан апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення обвинуваченого з-під варти, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційні вимоги сторони захисту задоволенню не підлягають.

Разом з цим, колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту про тривалий розгляд кримінального провадження, тому звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду кримінального провадження, за яким обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

Керуючись ст.ст.404, 405, 422, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4