Справа № 496/432/26
Провадження № 1-кс/496/84/26
У Х В А Л А

20 січня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

власник майна ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду місті Біляївка Одеської області клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 12.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернулася до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просить накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Scania 124», помаранчевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.10.2024 року, із наявним грузом у вигляді металобрухту, у кількості 3 тони (великий контейнер та інші металеві конструкції), який належить ФОП ОСОБА_3 , які 12.01.2026 року вилучено в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Авангард, блок пост №7.

В своєму клопотанні дізнавач посилається на те, що 12.01.2026 року до ЧЧ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення на спец-лінію 102 про те, що 12.01.2026 о 14 годині 19 хвилин було зупинено транспортний засіб "Scania 124", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив металобрухт, чим саме здійснював незаконні операції з металобрухтом. ЄО 670. В період з 15 годин 50 хвилин по 16 годину 05 хвилину 12.01.2026 слідчим СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 проведено огляд місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Авангард, блок-пост №7, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки "Scania 124", помаранчевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.10.2024 р., із наявним грузом у вигляді металобрухту, у кількості 3 тони (великий контейнер та інші металеві конструкції), який належить ФОП ОСОБА_3 . Вище вказаним автомобілем керував громадянин ОСОБА_7 . Вище вказаний автомобіль разом із вмонтованим причепом у якому наявний груз у вигляді металолому у кількості 3 тони, який належить ФОП ОСОБА_3 , поміщено до СПД №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області. Також, до СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, було надано товарно-транспортну накладну №2 від 12 січня 2026 року, відповідно до якої автомобільним перевізником та вантажовідправником є ФОП ОСОБА_3 , а замовником є ФОП ОСОБА_9 . Пунктом навантаження є АДРЕСА_1 , пунктом розвантаження є с. Барабой. Також відповідно до вищевказаної товарно-транспортної накладної, кількість металу становить 3 тони.

У дізнавача виникли сумніви, щодо справжності вище вказаної товарно-транспортної накладної №2 від 12 січня 2026 року, оскільки, там є лише печатка ФОП ОСОБА_3 . Крім того, начальник БП №7 ОСОБА_10 зазначив у рапорті, що 12.01.2026 року під час несення чергування на БП №7, за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, с-ще Авангард, БП №7, було зупинено автомобіль, марки "Scania 124", помаранчевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Громадянин ОСОБА_7 перевозив металобрухт без відповідних документів. На місце події було викликано СОГ для подальшого фіксування вище вказаного правопорушення.

В рамках вказаного кримінального провадження дізнавачем СД Одеського РУП №2 ОСОБА_5 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених в ході огляду місця події.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, але в прохальній частині клопотання дізнавач просила провести розгляд справи без участі дізнавача та прокурора. Їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , заперечував проти задоволення клопотання дізнавача про накладення арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність як фізична особапідприємець, а транспортний засіб, на який дізнавач просить накласти арешт, є єдиним автомобілем, що перебуває у його користуванні та безпосередньо використовується у підприємницькій діяльності. Накладення арешту на вказаний транспортний засіб, на думку захисту, фактично унеможливить подальше здійснення господарської діяльності, що призведе до втрати джерела доходу, неможливості виконання договірних зобов`язань та позбавить можливості отримувати фінансування, у тому числі для забезпечення підприємницьких потреб. Крім того, адвокат звернув увагу суду на те, що ОСОБА_3 здійснює волонтерську діяльність, спрямовану на допомогу Збройним Силам України. За поясненнями сторони захисту, металоконструкція, яка перевозилася зазначеним транспортним засобом, призначалася для подальшої переробки з метою виготовлення «буржуйок», що використовуються військовослужбовцями ЗСУ в умовах воєнного стану. Таким чином, арешт транспортного засобу та вантажу перешкоджатиме здійсненню волонтерської діяльності, яка має суспільно корисний характер та спрямована на підтримку обороноздатності держави. Крім того безпідставним є порушення кримінального провадження за ч. 1 ст. 213 КК України, оскільки всі необхідні документи на металоконструкцію були. У зв`язку з наведеним адвокат просив відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно.

Власник майна ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав свого представника.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 та власника майна ОСОБА_3 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з постанови дізнавача від 12.01.2026 року про визнання речовими доказами автомобіль марки «Scania 124», помаранчевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.10.2024 року, із наявним грузом у вигляді металобрухту, у кількості 3 тони (великий контейнер та інші металеві конструкції), який належить ФОП ОСОБА_3 , які 12.01.2026 року вилучено в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Авангард, блок пост №7 - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000013 від 12.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, з урахуванням вказаного та у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений в клопотанні матеріальний об`єкт зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю дізнавачем наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача відповідає вимогам ст. 170 КПК України, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Твердження сторони захисту про здійснення ОСОБА_3 волонтерської діяльності, а також про перевезення металобрухту з метою подальшої його переробки для виготовлення «буржуйок» для потреб Збройних Сил України не знайшли свого документального підтвердження у судовому засіданні, оскільки суду не надано жодних доказів, які б підтверджували статус особи як волонтера, зв`язок із волонтерськими або благодійними організаціями, наявність запитів від військових формувань чи домовленостей щодо виготовлення та передачі відповідної продукції.

Слідчий суддя також враховує, що саме по собі посилання сторони захисту на можливі негативні наслідки накладення арешту для господарської чи волонтерської діяльності, за відсутності відповідних доказів, не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки відповідно до вимог кримінального процесуального закону кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається.

Таким чином, з урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку, що заявлені стороною захисту обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути прийняті судом до уваги при вирішенні питання про накладення арешту на майно.

Крім того, враховуючи ту обставину, що вилучене майно має бути досліджено експертом, для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати заборону відчуження, користування та розпорядження.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Scania 124», помаранчевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30.10.2024 року, із наявним грузом у вигляді металобрухту, у кількості 3 тони (великий контейнер та інші металеві конструкції), який належить ФОП ОСОБА_3 , які 12.01.2026 року вилучено в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Авангард, блок пост №7.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 23.01.2026 року.