Справа № 642/5942/25
Провадження № 1-кп/642/599/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001109 від 27.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, незаміжня, малолітніх та неповнолітніх дітей, а також осіб похилого віку на утриманні не має, із середньою освітою, студентки 3-го курсу Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила злочин проти власності за наступних обставин. ОСОБА_4 , вирішила стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з таємним викраденням чужого майна. Реалізуючи свій злочинний задум, ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаною про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента №573/2022 від 12.08.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного етапу" від 12.05.2015, 26.08.2025, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні роздягальні їдальні №5, яка знаходиться на території ринку «Центральний ринок», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Різдвяна, 33, у невстановлений час, але не пізніше 07 год. 30 хв., у зв`язку із тим що, бажала влаштуватися на роботу «касиром», побачила сумку яка знаходилась на гачку на той момент невідомої їй особи, яка була у розстібнутому стані, в якій знаходився мобільний телефон марки Samsung Galaxy M l4 5G, SM-MI46BDSN 4ГБ 128 ГБ Blue, з IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , в цей час у неї раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливого мотиву, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрала із сумки, яка знаходилась на гачку у приміщенні вищезазначеної роздягальні, мобільний телефон марки Samsung Galaxy М14 5G, SM-MI46BDSN 4ГБ 128 ГБ Blue з IMEI 1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи №13173 від 05.09.2025 склала 5528, 05 гривень.

Виконавши усі дії, які вважала за необхідне, для досягнення своєї противоправної мети, спрямованої на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , покинула їдальню №5, звернувши на свою користь викрадене майно, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, а саме використовувала його для власних потреб, чим завдала матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 5528,05 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 05 копійок.

Обвинувачена ОСОБА_4 під час допиту у судовому засіданні свою вину визнала повністю, не оспорювала фактичні обставини скоєння нею злочину, викладені в обвинувальному акті, підтвердила їх, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння та пояснила, що 26.08.2025, біля сьомої години ранку перебувала в їдальні №5, яка знаходиться на території Центрального ринку у зв`язку з тим, що хотіла влаштуватися на роботу. В приміщені роздягальні вона побачила розстібнуту сумку, яка висіла на гачку, кому належала сумка вона не знає, в якій знаходився мобільний телефон марки Samsung Galaxy M l4, переконавшись, що за нею ніхто не споглядає, вона витягнула з сумки зазначений телефон. Після цього вона покинула приміщення їдальні №5, телефон в подальшому використовувала для власних потреб. В содіяному розкаюється, осудила свою поведінку.

Потерпіла ОСОБА_6 надала до суду заяву, відповідно до якої просить проводити судові засіданні без її участі, претензій до обвинуваченої не має.

Приймаючи до уваги, що потерпілою цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся, а також те, що за її відсутності можливо з`ясувати всі обставини, які підлягають доказуванню у справі під час судового розгляду, відповідно до положень ст. 345 КПК України судовий розгляд проводився без потерпілої.

Обвинувачена ОСОБА_4 вважала недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченою не оспорюються. Цю позицію також висловив прокурор.

При цьому судом з`ясовано у обвинуваченої ОСОБА_4 чи правильно вона розуміє зміст визнаних фактичних обставин, чи добровільна його позиція та на виконання вимог ч.3ст.349 КПК України їй роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними, не протирічать та відповідають одне одному, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена вину визнає повністю, не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що нею правильно розуміється зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності її позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів під час судового розгляду.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона є студенткою 3-го курсу Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», незаміжня, малолітніх та неповнолітніх дітей, а також осіб похилого віку на утриманні не має, раніше не судима, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з положень ст. 65 КК України, приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, характер дій обвинуваченої при вчиненні злочину, а також дані про її особу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, яке відповідає найнижчій межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ч. 1ст. 75 КК України в разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. При цьому, статтею 76 цього Кодексу визначено коло обов`язків, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Також суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації відповідно про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

При цьому, в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.10.2019 справа №205/7091/16-к, від 12.09.2018 справа№206/5073/15-к суд касаційної інстанції наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 справа №167/341/16-к цей суд указав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання в сукупності, суд при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке відповідає найнижчій межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, водночас, зваживши на дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, що його обтяжує, досудову доповідь органу пробації, а також позиції у судових дебатах учасників кримінального провадження, відповідно до якої як прокурор так і обвинувачений просили призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, суд дійшов висновку, що перевиховання й виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, оскільки виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, на переконання суду, можливо без реального його відбування, але в умовах здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого протягом іспитового строку, який суд з урахуванням зазначених вище обставин вважає за можливе встановити тривалістю один рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зобов`язавши засуджену періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цьому органу про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 відсутній.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно дост.124КПКУкраїни суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 13173 від 05.09.2025, яка виконана експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса», в розмірі 2544 (дві тисячи пятсот сорок чотири) грн. 48 коп.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4ст.174 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2025 ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 у справі №642/5219/25 накладено арешт на речові докази по справі, а саме: мобільний телефон SAMSUNG Galaxy M14 5G блакитного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 та сімкартку мобільного оператору Київстар з написами на ній НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 на номер мобільного телефону НОМЕР_8 . У зв`язку з тим, що судовий розгляд по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно, а арешт накладений вказаною вище ухвалою слідчого судді підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371,373-376,395,468-475, ч.15 ст.615 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 13173 від 05.09.2025, яка виконана експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса», в розмірі 2544 (дві тисячи пятсот сорок чотири) грн. 48 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 10.09.2025 у справі №642/5219/25 накладений на мобільний телефон SAMSUNG Galaxy M14 5G блакитного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 та сімкартку мобільного оператору Київстар з написами на ній НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 на номер мобільного телефону НОМЕР_8 - скасувати.

Речові докази, а саме: мобільний телефон SAMSUNG Galaxy M14 5G блакитного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 та сімкартку мобільного оператору Київстар з написами на ній НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 на номер мобільного телефону НОМЕР_8 - повернути ОСОБА_6 ; компакт-диск DVD-R, який містить відеофайл «Video» - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Холодногірський районний суд м. Харкова, при цьому відповідно ч.3 ст.349 КПКУкраїни вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1