Провадження № 11-кп/4823/178/26
Категорія - ч.4 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002256 від 02.08.2025, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2025 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2025 близько 17 год 40 хв ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні торгової зали магазину «Квартал» ТТ №131 розташованому за адресою: м. Чернігів, вул. Володимира Коваленка, буд. 140, усвідомлюючи, що згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшов до торгівельної вітрини магазину, з якої, викрав пляшку горілки марки «Джерельна Мороша», об`ємом 0,5 літри, вартістю 110,95 грн., після чого з викраденим намагався вийти з магазину, де на виході з магазину його було зупинено охоронником магазину ОСОБА_8 , однак ОСОБА_7 усвідомлюючи, що його дії набули відкритого характеру для останньої, відштовхнув ОСОБА_8 та відкрито викрав горілку марки «Джерельна Мороша», об`ємом 0,5 літри, вартістю 110,95 грн., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» та з викраденим зник з місця злочину, чим спричинив товариству матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до неї обвинувачений, не оспорюючи висновок суду щодо встановлених фактичних обставин, доведеності вини та кваліфікації його дій, просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4-х років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 1 (два) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховані обставини, які пом`якшують міру покарання як добровільне відшкодування завданих ним збитків і завдання не великої шкоди; позитивні характеристики, не перебування на обліку у наркологічному та психіатричному закладах, відсутність цивільного позову та процесуальних витрат, вік обвинуваченого, вік матері обвинуваченого, яка має хронічні захворювання та потребує догляду та стан його здоров`я, який підтверджується записом в медичній карті лікаря офтальмолога 14.02.2013 діагнозу «катаракта».

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оскаржується, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив правильність обставин, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся та у суді першої інстанції пояснив, що добровільно відшкодував завдану шкоду.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, є правильною, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована, думку потерпілої щодо призначення покарання, особу обвинуваченого - його вік, освіту, його сімейний стан, наявність матері похилого віку, що має хронічні захворювання, що він не працює, стан його здоров`я відповідно до наявних даних, що обвинувачений раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд першої інстанції визначив щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Врахувавши пом`якшуючі обставини, а також наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме незначну вартість викраденого та відсутність майнових претензій з боку потерпілого, з урахуванням особи обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України і призначив основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо можливості виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. У зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Крім того, наданий обвинуваченим витяг з його медичної карти з записом діагнозу «катаракта» лікаря офтальмолога 14.02.2013 апеляційним судом досліджений та врахований, проте це висновків суду не спростовує і не є підставою для зміни вироку місцевого суду.

Також апеляційним судом досліджені матеріали даного провадження та враховано не перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на обліку у наркологічному та психіатричному закладах, відсутність цивільного позову та процесуальних витрат, на що також посилається апелянт.

Перевіривши вирок, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості та особі обвинуваченого, є необґрунтованими та висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання. Колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином оцінив особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення проти власності, тому підстав вважати призначене покарання занадто суворим немає.

Доводи сторони захисту щодо не врахування судом інших додаткових пом`якшуючих обставин не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме незначну вартість викраденого та відсутність майнових претензій з боку потерпілого та призначив покарання більш м`яке, ніж передбачено законом, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких обставин, що не були враховані місцевим судом в апеляційних скаргах не вказано, а тому безпідставно вважати призначене покарання суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2025 стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим, які утримуються під вартою - в той самий строк, з моменту вручення копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4