УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 рокуСправа № 513/208/20
Номер провадження 1-кп/495/430/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгороді-Дністровському клопотання представника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2019 за №0000381 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець с. Поташ Тальнівського району Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на посаді старшого майстра Кантемирського лісорозсадника Державного підприємства «Саратське лісове господарство», не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляді у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2019 за №0000381 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин:

Наказом директора державного підприємства «Саратське лісове господарство» () ОСОБА_6 від 02.09.2013 за №607-к, ОСОБА_4 призначено на посаду старшого майстра Державного підприємства «Саратське лісове господарство».

Згідно з приміткою до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом, а тому ОСОБА_4 , будучи старшим майстром Державного підприємства «Саратське лісове господарство» є службовою особою.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, покладено обов?язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України, а також він є суб?єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014.

Відповідно до пункту 2 посадової інструкції, затвердженої директором Державного підприємства «Саратського лісового господарства» 03.09.2013 (далі Інструкції), ОСОБА_4 , зобов?язаний здійснювати керівництво виробничо-господарської діяльності лісового розсадника; розробляє перспективні і поточні програми виробничої діяльності лісорозсадника, забезпечує їх виконання; організовує відбір та відправлення на лісонасіннєву станцію зразків лісового насіння для контролю якості, вирощування і реалізацію садивного матеріалу, закладання лісонасіннєвих плантацій на селекційній основі; розробляє проект вирощування декоративного садивного матеріалу; організовує роботу з розвитку раціоналізації і винахідництва, підвищення кваліфікації робітників розсадника; організовує облік і звітність про виборчу діяльність лісорозсадника; проводить роботу щодо удосконалення технологій та організації вирощування садивного матеріалу, механізації виробничих процесів, запобігання браку й підвищення якості робіт та продукції, економії всіх видів ресурсів, використання резервів підвищення продуктивності праці, зниження трудомісткості робіт і продукції; організовує роботу щодо розвитку та зміцнення господарського розрахунку, удосконалення нормування праці, правильного застосування системи і форми оплати праці та матеріального заохочення, вивчення, узагальнення і впровадження передових прийомів і методів праці, передового виробничого досвіду з вирощування матеріалу; забезпечує ефективне використання машин, механізмів та знарядь, безпечні та здорові умови праці, а також своєчасне надання працюючим пільг за умови праці; здійснює добір кадрів працівників, їх розстановку і доцільне використання; контролює додержання працівниками правил і норм охорони праці, виробничої і трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку; подає пропозиції для заохочення працівників, накладання дисциплінарних стягнень на порушників дисципліни, застосування в разі потреби заходів матеріального впливу; сприяє виявленню творчої ініціативи та активності працівників у досягненні високих результатів роботи, забезпечує поширення творчих починань, проводить виховну роботу в колективі.

Відповідно до пункту 3 Інструкції, затвердженої директором Державного підприємства «Саратського лісового господарства» 03.09.2013, передбачена відповідальність ОСОБА_4 за збереження та раціональне використання виділеного на майстерську дільницю майна, обладнання, матеріальних цінностей; дотримання норм витрат насіннєвого та садивного матеріалу; за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, - в межах визначених діючим законодавством України; за завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених діючим цивільним законодавством та законодавством про працю України.

Однак, діючи умисно та всупереч взятих на себе обов?язків працівника правоохоронного органу, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, ОСОБА_4 вчинив кримінального правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України є об?єктами права власності Українського народу, при цьому, згідно ст. 17 цього кодексу, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Зазначені підприємства, відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України мають виключне право на заготівлю деревини.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Господарського кодексу України, усі суб?єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, виділені на окремий баланс, зобов?язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом.

Проте, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою здійснення своєї злочинної діяльності, направленої на заволодіння державним майном, шляхом зловживання службовим становищем та подальшого приховування незаконних операцій з лісовими насадженими, належним чином не оформлював облікові та бухгалтерські документи щодо вирубки, обліку та реалізації лісових насаджень, надходження готівкових та безготівкових коштів, товарно-транспортних та видаткових накладних, а також інших документів.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що на початку грудня 2018 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 , звернувся до старшого майстра Кантемирівського лісорозсадника ДП «Саратське лісове господарство» ОСОБА_4 , який є керівником зазначеного структурного підрозділу вказаного Державного підприємства, з наміром придбання 100 одиниць лісових насаджень породи «сосна». У свою чергу ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про можливість придбання насаджень сосни в кількості не менш ніж 300 одиниць, при умові, що 100 одиниць лісових насаджень сосни, ОСОБА_4 , як службова особа реалізує ОСОБА_7 офіційно по ціні 70 гривень за одиницю, а 200 одиниць лісових насаджень сосни, ОСОБА_4 , надасть ОСОБА_7 окремо зі знижкою по 50 гривень за одиницю без складання відповідних документів, тим самим створивши для себе умови для подальшого заволодіння державним майном.

Надалі, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння державним майном, шляхом зловживання своїм службовим становищем, 26.12.2018, близько 10 години 25 хвилин, ОСОБА_4 , являючись матеріально-відповідальною особою, перебуваючи на території Кантемірського лісорозсадника Державного підприємства «Саратське лісове господарство», розташованого неподалік с. Олексіївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, повідомив ОСОБА_7 , про необхідність самостійної вирубки лісових насаджень породи сосна в кількості 107 одиниць та подальшого привезення їх до будівлі лісорозсадника для вирішення можливості їх продажу та вивезення. Після виконання вказівок ОСОБА_4 , ОСОБА_7 прибув із вирубленими зеленими насадженнями до будівлі Кантемірського лісорозсадника, при цьому останній перевірив належність вирубки саме 107 сосен та сказав ОСОБА_7 про можливість купівлі зазначених зелених насаджень на підставі раніше обумовлених умов по 50 грн. за одиницю насадження. Надалі ОСОБА_7 передав грошові кошти у розмірі 5000 грн. ОСОБА_4 за 100 вирублених та проданих сосен та вказав, що при подальшому отриманні ще 93 зелених насаджень він розрахується з ним у повному обсязі.

Тим самим ОСОБА_4 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволодів державним майном, а саме лісовими насадженнями породи «сосна» діаметром дерев у корі біля шийки кореня до 10 см в кількості 107 одиниць, які в подальшому продав ОСОБА_7 за грошову винагороду у розмірі 5000 грн.

Продовжуючи свій єдиний злочинний намір, направлений на заволодіння державним майном, 27.12.2018, близько 10 години 45 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, перебуваючи на території Кантемірського лісорозсадника Державного підприємства «Саратське лісове господарство», вдруге вказав ОСОБА_7 про необхідність самостійної вирубки лісових насаджень породи сосна в кількості 93 одиниць та подальшу можливість їх купівлі. Після вирубки зазначених насаджень, ОСОБА_7 повідомив про зазначене ОСОБА_4 на що останній погодив можливість їх купівлі та вони домовились про розрахунок за купівлю 93 зрубаних зелених насаджень породи «сосна» у подальшому, заволодівши таким чином державним майном, а саме лісовими насадженнями породи «сосна» в кількості 93 одиниць.

Надалі, 24.01.2019 о 11 годині 52 хвилини, перебуваючи в приміщенні магазину на території автозаправної станції «Petromol», розташованому за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шкільна, 4-А, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_4 , з метою надання ранише обумовлених грошових коштів у розмірі 5000 грн. за раніше куплені зелені насадження. Під час розмови, ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_4 знижку за куплені зелені насадження у розмірі 500 грн. на що останній погодився. В подальшому, на підставі раніше укладених домовленостей ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 4500 гривень, після чого останній був викритий співробітниками правоохоронного органу.

Так, відповідно до висновку товарознавчої експертизи, шкода, заподіяна зеленим насадженням на території Кантемірського лісорозсадника ДП «Саратське лісове господарство» становить 90795,58 грн.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 191 КК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.03.2021 /суддя ОСОБА_8 / призначено судовий розгляд цього кримінального провадження.

Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2025 №1432 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_8 від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 25.11.2024 та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06.06.2025 зазначена справа розподілена судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Кримінальне провадження отримано суддею 09.06.2025.

04.09.2025 захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, з якого вбачається наступне.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкримінується заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у період з 26.12.2018 по 24.01.2019.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Санкція частини другої статті 191 КК України передбачає покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, і за кваліфікацією кримінальних правопорушень відноситься до нетяжких злочинів.

У той же час матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього стаття 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого частиною п`ятою статті 49 КК України.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 20.08.2020 у справі № 661/4717/15-к.

На підставі викладеного просить кримінальне провадження №0000381 від 17.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України по обвинуваченню ОСОБА_4 закрити, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі статті 49 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнити його від кримінальної відповідальності. Вказав, що йому зрозумілі наслідки задоволення судом такого клопотання.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 вважав, що кримінальне провадження слід закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілої юридичної особи ДП "Саратське лісове господарство" у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи від представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_9 наявна заява (Том 1, а.с. 54), у якій заявлено прохання проводити судовий розгляд без представника потерпілої юридичної особи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Ця норма, як і положення ст. 49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України.)

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України умов і підстав.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду, а також можливе на будь-якій стадії судового провадження.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту, вбачається, що подія мала місце у період з 26.12.2018 по 24.01.2019.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Таким чином, з 24.01.2019 строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України спливли.

З матеріалів справи не вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 за час провадження досудового розслідування та судового провадження ухилявся від органів досудового слідства та суду. Таким чином перебіг строку не зупинявся і не переривався.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому ОСОБА_4 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судове провадження продовжується у загальному порядку.

Разом з тим у судовому засіданні обвинувачений не лише не заперечив проти закриття провадження з відповідних підстав, сторона захисту сама звернулася до суду з відповідним клопотанням.

Таким чином, з`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що подане клопотання підлягає до задоволення.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положенням ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, 128, 284-286, 288, 369-372, 392-395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2019 за №0000381 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1