Дата документу 24.11.2025
Справа № 334/9407/25
Провадження № 1-кп/334/818/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Запоріжжя, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000305 від 12.02.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Дніпровського районного суду міста Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження №0000305 від 12.02.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 18.11. 2025 року, було продовжено на шістдесят днів по 17 січня 2026 року включно.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Кримінальне провадження за територіальною підсудністю підлягає розгляду у Дніпровському районному суді міста Запоріжжя.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення прокурору обвинувального акту не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України не вбачається.

Підстав для здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 27 КПК України не встановлено.

Сторони кримінального провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у сторони обвинувачення немає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки із своїм чоловіком з яким проживає у цивільному шлюбі. Необґрунтовані доводи сторони обвинувачення та ґрунтуються на припущеннях те, що обвинувачена ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків, або потерпілого. Ці твердження не можуть братися судом, як обґрунтований ризик для продовження найсуворішого запобіжного заходу. Тим паче, що всі свідки допитані на досудовому слідстві. Обвинувачена готова сплатити потерпілому спричинену шкоду. Тому незаконний вплив не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах прокурора щодо можливості такої поведінки обвинуваченого, та не зазначено у який спосіб можливий вплив та який результат може бути при цьому; - необґрунтовані доводи прокурора про те, що існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки це не може бути підтверджено жодним доказом, оскільки вона має намір стати на шлях виправлення. Щодо перешкод з боку обвинуваченої у кримінальному провадженні взагалі не вмотивовано, оскільки не зазначено у чому саме може полягати таке перешкоджання і не має підтвердження цієї тези обставин.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання захисника, просила задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просила у задоволенні клопотання відмовити, оскільки наразі існують ризику передбачені ст. 177 КПК України, уникнути яких буде неможливо у разі перебування обвинуваченої на волі. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що дає підстави вважати, що вона, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений нею злочин може переховуватися від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також суд враховує, що розгляд кримінального провадження по суті на даний час не розпочався, в судовому засіданні ще не допитаний потерпілий та свідки, тому обвинувачена може впливати на потерпілого та свідків, будучи достеменно обізнаною зокрема про місце мешкання потерпілого та свідка, що може провокувати у останніх бажання відмовитися від наданих свідчень або змінити їх.

При цьому суд враховує та звертає увагу сторони захисту, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, не має джерела постійного доходу, тобто може вчинити новий злочин проти власності, що є ризиком передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що ризики, які були підставами для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Стороною захисту та самою обвинуваченою ОСОБА_4 не наведено достатніх підстав для зміни запобіжного захисту.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає задоволенню, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, виконання нею процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183,314-316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя на 10 год. 30 хв. 04 грудня 2025 року.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 25 листопада 2025 року о 10 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_1