Справа № 638/7600/25
Провадження № 1-в/638/507/25
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відносно ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Державної установи « Олексіївська виправна колонія (№25)» звернувся в суд із поданням в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 2 ст. 74 КК України, відповідно до якого просить звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 08 квітня 2021 року за епізодами, які мали місце 19.12.2020; 22.12.2020; 30.12.2020 року; виключити з резолютивної частини вироку Жовтневого районного суду міста Харкова від 08.04.2021 року посилання на застосування ст. 71, ст. 78 КК України; керуючись п. 14 ч.1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України вирішити інше питання про всякого року сумнів, що виникне: а саме - вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків: вироку від 16 листопада 2020 року Дзержинського районного суду м. Харкова та вироку від 16 червня 2021 року Жовтневого районного суду м. Харкова.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Ухвалою районного суду м. Харкова від 17.11.2020 постановлено вважати вірною датою ухвалення вироку Дзержинського районного суду у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , засуджених за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України 16 листопада 2020 року.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2021 ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. ст. 71, 78 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2020 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено рахувати з дня ухвалення вироку з 08.04.2021р.

Згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2021, ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, зокрема, 19.12.2020 на суму 368 грн, 22.12.2020 на суму 736 грн., 30.12.2020 на суму 736 грн.

Крім того, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.06.2021 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 08.04.2021р. у виді 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років 1(одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у закону силу - залишити без змін. Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 рахувати з 29.03.2021 року.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць станом на 01 січня встановлений в розмірі 2102 грн.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян станом на 2020 в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, становить 1051 грн. (2102/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала у 2020 році 2102 грн. (1051*2).

Зміна розміру вартості викраденого чужого майна, за яким таке викрадення вважається дрібним з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінальних правопорушень, передбаченихст. 185, 190 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний вст.51 КУпАП.

За таких обставин, вчинені 19.12.2020, 22.12.2020 та 30.12.2020 ОСОБА_4 правопорушення за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2021 підлягає декриміналізації та за його вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна (368 грн, 736 грн, 736 грн відповідно) на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2102 грн), а тому не є кримінально караним діянням.

А тому, наявні законні підстави для звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком Жовтневого районного суду від 08.04.2021 покарання.

Також, враховуючи викладене суд приходить до висновку про виключення з резолютивної частини вироку Жовтневого районного суду від 08.04.2021 посилань на застосування ст. 71, 78 КК України, на підставі якої за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2020 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Крім того, суд приходить висновку про виключення з резолютивної частини вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.06.2021 посилання на ч. 4 ст. 70 КК України на підставі якої до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2021 у виді 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років 1(одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі викладене та наявність двох вироків, а саме: вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2020 та вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.06.2021, суд вважає за доцільне вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, а саме відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.06.2021 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2020 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -

ПОСТАНОВА:

Подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2021 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Виключити посилання на ст. 71, 78 КК України у вироці Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2021.

Виключити посилання на ч. 4 ст. 70 КК України у вироці Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.06.2021.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.06.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.06.2021 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.11.2020 року, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 29.03.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1