Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/842/25
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 січня 2026 року з визначенням розміру застави,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_9 до 29 січня 2026, визначено розмір застави 241 840 грн. та покладено на неї відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, із урахуванням наведених у клопотанні та встановлених в засіданні обставин, високі ступені ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, вважав необхідним застосувати до ОСОБА_9 виключний запобіжний західу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти встановленим ризикам щодо підозрюваної та забезпечити її належну поведінку.

Крім того, застосовуючи до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на підставі ч. 3 ст. 183 КПК вважав за необхідне визначити підозрюваній заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка з урахуванням встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених 1 ст. 177 КПК України є необхідною та достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладаються слідчим суддею на підозрювану у разі внесення застави, з метою запобігання наявним ризикам та забезпечення її належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання, обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що першочергові дії з підозрюваною проводились у відсутність адвоката, на неї чинився моральний тиск під час дачі показів; покази ОСОБА_9 надавала у відсутність адвоката; що знаходилось в пакеті не знала, умислу на збут наркотиків не мала.

Вказані обставини не були враховані слідчим суддею, що призвело до помилкового обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначає, що наразі відсутні будь-які виняткові обставини обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_9 має молодий вік; має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_9 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання: повідомленнями на спец, лінію «102» Житомирського РУП №1 ГУНП в області від 01.12.2025 р.; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.12.2025 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.12.2025 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.12.2025 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.12.2025 р.; протоколами огляду предмета від 02.12.2025 р.; протоколом огляду місця події від 02.12.2025 р.; висновком експерта №СЕ-19/106-25/22017-НЗПРАП від 02.12.2025, іншими матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_9 може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

З долучених до клопотання доказів слідує, що ОСОБА_9 була помічена мешканцями будинку при розкладанні закладок психотропної речовини, фотографуванні місць закладок, а працівники поліції, які приїхали на виклик виявили у неї в пакеті близько 55 пакетиків з кристалічною речовиною, яка є забороненою особливо небезпечною психотропною речовиною.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, не спростовують даних, що ОСОБА_9 може бути причетна до інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків - очевидців.

ОСОБА_9 підозрюється у придбанні та зберіганні із метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, в особливо великих розмірах, а саме за ч.3 ст.307 КК України.

Зважаючи, на початкову стадію досудового розслідування, незначний час, що минув з моменту затримання підозрюваної 01.12.2025 та повідомлення останній про підозру 02.12.2025, домашній арешт, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку на даній стадії досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваної ОСОБА_9 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваної своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Те що підозрювана має молодий вік, соціальні зв`язки, постійне місце проживання, не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, оскільки згідно до підозри зазначені обставини не стримали її від протиправної поведінки, яка була направлена на отримання прибутку від розповсюдження особливо небезпечного психотропної речовини.

Твердження захисника, що першочергові дії з підозрюваною проводились у відсутність захисника є голослівними та не підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Вимоги статті 208 КПК України надають повноваження затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, «уповноваженій службовій особі».

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру здійснюється, зокрема у випадку затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

В свою чергу, у частинах 2 та 3 статті 276 КПК України зазначено, що у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав».

Так, як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_9 від 01.12.2025 року уповноваженою особою, яка зазначена у протоколі, у присутності двох понятих, яким у відповідності до вимог чинного законодавства роз`яснені їх права й обов`язки, були виконані зазначені вище вимоги закону, тобто ОСОБА_9 роз`яснено підстави її затримання та у вчиненні якого кримінального правопорушення вона підозрюється, її права та обов`язки, у тому числі, роз`яснено право на захист. Зауважень та доповнень до протоколу від учасників слідчої дії не надходило.

Таким чином, при затриманні ОСОБА_9 їй були роз`яснені права, як того вимагає КПК України, зокрема право мати захисника, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти себе, що підтверджується відповідним протоколом, який наявний у матеріалах даного кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 було затримано 01.12.2025 року о 17 год.56 хв.. Повідомлення Північному міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання та надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_9 надійшло 01.12.2025 року о 18 год. 06 хв, тобто в цей же день, через 10 хв.. Після чого ОСОБА_9 було забезпечено захисником, що підтверджується відповідним дорученням зазначеного Центру, яке міститься в матеріалах провадження ( а.п. 11).

З урахуванням наведених обставин, затримання ОСОБА_9 не призвело до обмеження у користуванні правовою допомогою, оскільки ці та інші дії могли бути проведені без участі захисника.

Таким чином, відсутність захисника під час затримання ОСОБА_9 та у проведенні інших слідчих дій не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя визначив заставу, розмір якої відповідає тяжкості вчиненого злочину та не може вважатися завідомо непомірною для обвинуваченої враховуючи обставини підозри та кваліфікацію її дій.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 січня 2026 року з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: