Справа № 287/362/25
провадження 1-кп/287/349/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000028 від 27.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженець с. Сущани, Олевського району, Житомирської області, громадянин України, освіта середня, одруженого, не працюючого, інваліда - III групи, на утриманні має однумалолітню дитину 2017 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Ємільчинського районного суду від 26.06.2024 за ч. 1 ст. 246 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення кримінального правопорушення проти довкілля, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, відповідно до вироку Ємільчинського районного суду № 287/234/24 від 26.06.2024, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти довкілля за наступних обставин.

09.08.2024 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на повторне вчинення кримінального правопорушення у сфері довкілля, а саме на незаконну порубку дерев у Тепеницькомулісницві філії «Білокоровицьке лісове господарство» ДП «Ліси України». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев у Тепеницькому лісництві філії «Білокоровицьке лісове господраство» ДП «Ліси України», переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитись, 09.08.2024 приблизно о 17 ОСОБА_6 , приїхав на власному тракторі марки «DW244АНТ» без реєстраційного номеру з причепом, маючи при собі заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме бензопилу не встановленої марки, у квартал 8 виділ 13 Тепеницького лісництва філії «Білокоровицьке лісове господраство» ДП «Ліси України», де без розриву в часі, за допомогою заздалегідь заготовленої та привезеної з собою бензопили, без відповідного на те спеціального дозволу (лісорубного квитка), який видається відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України та Постанови Кабінету міністрів України №761 від 23.05.2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» незаконно зрізав шість сироростучих дерев породи сосна, шляхом повного відокремлення від кореня.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на перевезення незаконно зрубаних дерев, розкрижував зрізані шість сироростучих дерев породи сосна на 13 сортиментів довжиною по 6 метрів кожен, загальною кубомасою 3, 131 м.куб. та завантажив за допомогою навантажувача, яким обладнаний трактор марки «DW244АНТ» без реєстраційного номеру на причіп. Після чого здійснював за допомогою вище вказаного трактора з причепом перевезення незаконно зрізаної лісопродукції породи сосна у кількості 13 сортиментів довжиною по 6 метрів кожен, загальною кубомасою 3, 131 м.куб. до с. Сущани, Коростенського району, Житомирської області та в подальшому у лісовому масиві ОСОБА_4 , був виявлений працівниками правоохоронних органів.

У результаті своїх злочинних дій, щодо порубки шести дерев породи сосна у кварталі 8 виділ 13 Тепеницького лісництва філії «Білокоровицьке лісове господраство» ДП «Ліси України», ОСОБА_4 , заподіяв істотну шкоду навколишньому природньому середовищу, в особі Олевської міської ради Коростенського району Житомирської області на суму 65 701 гривня 57 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні незаконної порубки дерев та незаконному перевезенні незаконно зрубаних дерев, вчиненої повторно, що заподіяло істотну шкоду, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 246 КК України.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження досягнуто угоди про визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яку укладено 30.01.2025.

За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні. Крім цього, обвинувачений погодився понести покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні вказаної угоди.

Захисник у судовому засіданні клопотав про затвердження угоди про визнання винуватості. Оскільки обвинувачений під час досудового розслідування повністю відшкодував завдану шкоду, просив при вирішенні питання про речові докази не застосовувати спеціальну конфіскацію до трактора, що є власністю обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Стосовно речових доказів, прокурор вважає, що арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді від 11.09.2025 за № 287/1740/24 слід скасувати, трактор марки «DW244АНТ», номер кузова « НОМЕР_1 », без д. н. з., чорного кольору талісопродукцію породи сосна в кількості 13 (тринадцять) сортиментів довжиною по 6 (шість) метрів кожен, загальною кубомасою 3, 131 м куб. - звернути в дохід держави. Також, просить стягнути з обвинуваченого витрати на проведення судових експертиз.

Представник потерпілої сторони Олевської міської ради Коростенського району Житомирської області до суду не з`явився. Разом з тим, подав заяву про розгляд справи без його участі у якій не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, а саме у незаконній порубці дерев та незаконному перевезені незаконно зрубаних дерев, вчиненої повторно. Обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому права передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам кримінального-процесуального законодавства, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 такі як беззастережне визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставини, що обтяжують його покарання, не встановлено.

Суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення, його особу, який по місцю проживання характеризується позитивно, на диспансерних обліках у психіатричному на наркологічному кабінеті не знаходиться.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та його тяжкість, дані про особу обвинуваченого та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення нетяжкого злочину належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді у виді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів.

Вирішуючи питання про подальшу долю речових доказів, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пунктів 3 та 4 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майнобули предметом кримінального правопорушення; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

При застосуванні спеціальної конфіскації суд повинен не лише послатися на наявність для цього формальних підстав, передбачених у КК, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, з використанням власного трактора марки «DW244АНТ» без реєстраційного номера. За допомогою навантажувача, яким був оснащений зазначений транспортний засіб, він завантажив на причіп незаконно зрубану деревину породи сосна у кількості 13 сортиментів довжиною по 6 метрів кожний, загальним об`ємом 3,131 м?, після чого здійснив її перевезення. Унаслідок таких дій навколишньому природному середовищу завдано істотної шкоди на суму 65 701 грн 57 коп.

При цьому встановлено, що той самий трактор обвинувачений уже використовував раніше для вчинення аналогічного злочину, за який був засуджений вироком Ємільчинського районного суду від 26.06.2024 за ч. 1 ст. 246 КК України. Така повторність використання транспортного засобу як знаряддя злочину свідчить про його цільове пристосування та функціональне значення у вчиненні кримінально протиправних діянь.

Крім того, арештована лісопродукція породи сосна у кількості 13 сортиментів завдовжки по 6 метрів кожний, загальним обсягом 3,131 м?, підлягає застосуванню спеціальної конфіскації, оскільки становить предмет кримінального правопорушення, передбаченого статтею 246 КК України.

За цих обставин незастосування спеціальної конфіскації суперечило б вимогам статей 96-1 та 96-2 КК України. Водночас рішення про застосування спеціальної конфіскації щодо трактора «DW244АНТ» не порушує принципу «справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи» та не покладає на власника «надмірний індивідуальний тягар», що узгоджується з підходами Європейського суду з прав людини при оцінці пропорційності втручання у право власності.

Доводи сторони захисту про недоцільність застосування спеціальної конфіскації до трактора, який використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, суд визнає безпідставними, оскільки добровільне відшкодування шкоди не є передбаченою законом підставою для звільнення майна від спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд не вирішує питання про скасування арешту майна так як воно підлягає спеціальній конфіскації.

Процесуальні витрати у справі за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого у порядку ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 370, 374, 474, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000028 від 27.01.2025 між начальником Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України та призначити узгоджене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових експертиз (висновок експерта від 19.08.2024 за № СЕ-19/106-24/12223-ТР, від 19.08.2024 за № СЕ-19/106-24/12229-ТР, від 19.08.2024 за № СЕ-19/106-24/12226-ТР, від 16.08.2024 за № СЕ-19/106-24/12224-ТР, від 15.08.2024 за № СЕ-19/106-24/12222-ТР, від 14.08.2024 за № СЕ-19/106-24/12217-ТР, від 20.08.2024 за № СЕ-19/106-24/12234-ТР, від 21.08.2024 за № СЕ-19/106-24/12237-ТР, від 12.11.2024 за № СЕ-19/106-24/13770-ФХЕД) в розмірі 46206 (сорок шість тисяч двісті шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Речові докази:

- лісопродукцію породи сосна в кількості 13 (тринадцять) сортиментів довжиною по 6 (шість) метрів кожен, загальною кубомасою 3, 131 м куб. - конфіскувати;

- трактор марки «DW244АНТ», номер кузова « НОМЕР_1 », без д.н.з., чорного кольору з прикріпленим металевим навантажувачем - конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1