КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/7463/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.09.2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та продовжено строк тримання під вартою до 21.10.2025 року включно, без визначення розміру застави, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Республіки Дагестан російської федерації, одруженого, який є директором ПП «Раціоналізатор», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.09.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник зазначає, що всупереч вимогам актів міжнародного права та норм національного законодавства стороною обвинувачення ініційовано клопотання про продовження ОСОБА_11 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без наявності відповідних правових та фактичних підстав, яке підтримано слідчим суддею суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Сторона захисту наголошує на відсутності у клопотанні старшого слідчого та серед долучених до нього матеріалів достатніх і об`єктивних доказів обґрунтованості інкримінованої ОСОБА_7 підозри за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України. Відтак, вручене ОСОБА_7 повідомлення про підозру, яке орган досудового розслідування вважає доведеним та обґрунтованим не відповідає ані вимогам законодавства, ані фактичним обставинам справи.

Посилаючись на необґрунтованість підозри захисник вказує, що до моменту вчинення інкримінованих ОСОБА_7 дій, він повинен був мати умисел на вчинення кримінального правопорушення, та мав узгодити з іншими учасниками групи плани протиправних дій, однак з долучених до клопотання та досліджених слідчим суддею матеріалів не вбачається будь-яка завчасна домовленість ОСОБА_7 на вчинення протиправних дій, що вказує на неповноту встановлення фактичних обставин, а також необґрунтованість висновків обвинувачення про вчинення злочину групою осіб. Так само з досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання не вбачається достатніх відомостей, які вказували б на наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України. Крім того, як вбачається з врученого ОСОБА_7 повідомлення про підозру, не підтверджується вчинення ним реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

Зауважує апелянт і на відсутність ризиків, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою. Сторона захисту вважає, що доводи сторони обвинувачення про можливість ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, з якими погодився слідчий суддя, є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам. Стороною обвинувачення не представлено, та слідчим суддею не досліджено жодного доказу, який би хоч якось давав підстави об`єктивному спостерігачу дійти висновку, що ОСОБА_7 і справді має дійсні наміри переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Клопотання слідчого та долучені до нього матеріали не містять жодних доказів наявності у ОСОБА_7 намірів виїхати за межі території України до інших держав. Більше того, необґрунтованими є також доводи сторони обвинувачення про можливість ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, оскільки у кримінальному провадженні вже допитано свідків, на показаннях яких фактично побудовано все обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а тому малоймовірно, що ці особи змінять свої показання на протилежні.

Посилається і на те, що всупереч вимогам ч. 3 ст. 176 КПК України та п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання старшого слідчого та долучені до нього матеріали не містять жодного належного обґрунтування неможливості застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів чим тримання під вартою.

Захисник вказує, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце реєстрації та проживання, має хронічні захворювання які потребують системного лікування та реабілітації, запобігти ризикам у цьому кримінальному провадженні можливо із застосуванням щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, у тому числі з покладенням додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань розслідується кримінальне провадження № 0000487 від 11.04.2025 року, за підозрою ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 та за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 5 ст. 191 КК України.

21.07.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

22.07.2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16 вересня 2025 року включно, без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

11.09.2025 року старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про продовження строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, щодо ОСОБА_7 .

11.09.2025 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання старшого слідчого та продовжено ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 21.10.2025 року включно.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, вважає доводи апеляційної скарги захисника необґрунтованими, невмотивованими та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя, всупереч доводам захисника, дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість оголошеної підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час. Органом досудового розслідування в достатній мірі доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відсутності достатніх доказів, щодо обґрунтованості продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заслуговують уваги, оскільки слідчий суддя об`єктивно оцінив матеріали провадження та дійшов правильного висновку, щодо наявності ризиків та доказів.

На підтвердження своїх висновків про наявність вказаних ризиків слідчий суддя навів змістовні доводи, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України. Наявність обґрунтованої підозри останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_7 , строку тримання під вартою. Слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді з врахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення про не визначення ОСОБА_7 застави в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Таким чином, слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання старшого слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість інші доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та продовжено строк тримання під вартою до 21.10.2025 року включно, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4