Провадження № 1-кс/489/3584/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

17 грудня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого - криміналіста Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2025 за № 0001421, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чарівне Миколаївського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця, раніше судимого вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 за ч. 2 ст. 289 КК України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

16.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання просив його задовольнити.

Захисник під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу просив визначити розмір застави, посилаючись на намір ОСОБА_4 продовжити службу у іншій військовій частині. Захисник зазначив, що з цією метою ОСОБА_4 отримав згоду іншої військової частини на проходження служби. Продовження ним військової служби надасть можливість звільнити його від кримінальної відповідальності у даному кримінальному провадженні, а також зупинити інше кримінальне провадження, що розглядається іншим судом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрюваний під час розгляду клопотання погодився із захисником. Проти обставин повідомленої підозри не заперечував. Пояснив, що після призову на військову службу за мобілізацією наприкінці минулого року, під час проходження базової військової підготовки, самовільно залишив військову частину, оскільки мав намір перевестись до іншого підрозділу. Протягом року звертався через мобільний додаток та за телефонами гарячої лінії з метою повернутись на військову службу. На його звернення відповідь отримав лише на початку грудня 2025 року, якою йому було роз`яснено, що для вирішення цього питання необхідно звернутись до ВСП. При цьому протягом року після залишення військової частини ОСОБА_4 особисто до правоохоронних органів, ВСП чи військової частини не звертався. Також пояснив, що його було затримано 11.12.2025 під час спроби перетнути кордон тз Молдовою, оскільки він мав намір відправитись до сестри, яка проживає у Нідерландах.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001421 від 23.02.2025 за ч. 5 ст. 407 КК України.

За версією органу досудового розслідування, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 22.12.2024 самовільно залишив місце служби пункт тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 , незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця.

15.12.2025 ОСОБА_4 затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

16.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме: витягом з ЄРДР від 23.02.2025, відповідно до якого внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, актом проведення службового розслідування та наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 03.12.2025 №106 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 ; витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 09.11.2024 № 316 про призначення ОСОБА_4 з 09.11.2024 курсантом навчального взводу навчальної роти школи базової загальновійськової підготовки ВЧ НОМЕР_2 ; довідкою ВЛК № 988 від 07.11.2024, згідно якої ОСОБА_4 придатний до військової служби, опис діагнозу: здоровий; військовим квитком ОСОБА_4 .

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині.

Щодо наявності ризиків.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, має достатню обізнаність, щоб розуміти суть пред`явленої підозри та покарання за інкриміноване діяння, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, після самовільного залишення місця служби протягом тривалого часу не повернувся на службу, продовжуючи вчиняти інкриміноване йому діяння. Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 07.12.2025 по справі №508/549/23 ОСОБА_4 оголошено у розшук у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення, ПдРУ №013084Е від 11.12.2025 та пояснень ОСОБА_4 встановлено, що останній вчиняв дії направлені на перетин кордону з метою виїзду до іншої країни.

При оцінці ризику незаконного впливу на свідків по кримінальному провадженню необхідно враховувати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Суд, під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від учасників процесу (ст. 23 КПК України). З урахуванням встановлених досудовим розслідуванням обставин, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, з якими проходив службу у одному підрозділі військової частини і тому може контактувати з ними. Тобто, існує ризик незаконного впливу на свідків до моменту безпосереднього отримання судом показів від учасників процесу та дослідження їх судом.

При цьому слід зазначити, що прокурором не обґрунтовано та не доведено наявність ризику перешкоджання ОСОБА_4 кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Слідчий суддя враховує дані про ОСОБА_4 , який не одружений, раніше судимий, має на утриманні дитину, його вік, стан здоров`я, відсутність тісних соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, проте з урахуванням встановлених обставин, які доводять наявність вказаних вище ризиків, вважає, що для запобігання вказаним ризикам на даний час є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому адекватним запобіжним заходом для підозрюваного буде тримання під вартою.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 182 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також ризику незаконно впливати на свідків, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; його вік та стан здоров`я; відсутність міцних соціальних зв`язків; відсутність відомостей про його майновий стан, його поведінку після залишення військової частини, зокрема й намагання виїхати до іншої держави, приходжу до висновку про недоцільність на даній стадії досудового розслідування визначати розмір застави.

При цьому перебування підозрюваного під вартою не позбавляє його права ініціювати питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з продовженням проходження військової служби.

Висновки суду.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити, та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту затримання до «12» лютого 2026 року включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1