Провадження №11-сс/801/943/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

заявника ОСОБА_6 ,

представника заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , у порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача від 24.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000147 внесеного до ЄРДР 13.09.2025,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2025 відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , у порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача від 24.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000147 внесеного до ЄРДР 13.09.2025.

Слідчий суддя своє рішення мотивує тим, що у ході дослідження матеріалів кримінального провадження № 0000147 внесеного до ЄРДР 13.09.2025, було встановлено, що зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст. 110 КПК України. При проведенні досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, повно, всебічно досліджено обставини правопорушення, надано їм відповідну правову оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції представник заявника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалою, якою скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000147 внесеного до ЄРДР 13.09.2025,

Апеляційну скаргу мотивує тим, що слідчий суддя безпідставно та передчасно погодився з висновком дізнавача про відсутність у діях особи, на яку подано заяву складу кримінального правопорушення, не здійснивши належної перевірки обставин справи та не забезпечивши ефективного судового контролю, покладеного на нього нормами КПК України.

Також, слідчим суддею неповно досліджено обставини кримінального провадження та передчасно зроблено висновок про правомірність постанови дізнавача щодо закриття провадження. Як убачається з матеріалів, слідчий суддя майже дослівно відтворив зміст постанови дізнавача про закриття справи, не надавши належної правової оцінки фактичним обставинам та доказам, на які звертав увагу заявник. У апеляційній скарзі підкреслюється, що основним доказом є відеозапис із камер відеоспостереження, долучений до матеріалів кримінального провадження, однак цей доказ слідчим суддею не був досліджений, що істотно вплинуло на повноту та об`єктивність судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що із наявного відеозапису вбачається, що дії ОСОБА_8 , який грубо порушував громадський порядок, висловлювався нецензурною лайкою, сперечався з учасниками події, погрожував застосуванням насильства, а потім розпорошив сльозогінний газ у напрямку ОСОБА_6 , не лише не свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення, а навпаки підтверджують наявність ознак хуліганства, умисність дій та їхню особливу зухвалість. На відео також зафіксовано, що ОСОБА_8 поводився агресивно, створював небезпечну ситуацію серед громадян, переслідував ОСОБА_6 навколо автомобіля, а потім застосував сльозогінний газ, що завдало потерпілому фізичного болю та спричинило множинні побої.

У скарзі зазначено, що під час судового розгляду захисник детально навів обставини, які свідчать про мотив явної неповаги до суспільства з боку ОСОБА_8 , однак слідчий суддя проігнорував необхідність дослідження цих фактів. Також зверталася увага на наявність сторонніх осіб, які змушені були тікати від ОСОБА_8 через його агресивну поведінку, що додатково підтверджує грубе порушення громадського порядку та суспільну небезпеку його дій.

Апелянт вказує, що слідчий суддя не перевірив доводів скарги щодо очевидної неповноти досудового розслідування, не надав оцінки відсутності судово-медичної експертизи, можливих свідків, а також не дослідив відеозапис головний доказ у справі. Таким чином, висновок суду про відсутність складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_8 є передчасним, необґрунтованим та ґрунтується не на фактичних обставинах, а лише на твердженнях дізнавача, які викликають сумніви щодо об`єктивності.

В апеляційній скарзі наголошено, що невиконання слідчим суддею обов`язку з повного і всебічного дослідження змісту оскаржуваної постанови, а також ігнорування конкретних фактів, наведених заявником, свідчить про істотні порушення вимог КПК України, що є підставою для скасування ухвали відповідно до ст. 409, 410411 КПК України. Саме неповнота судового розгляду, недослідження доказів та невідповідність висновків фактичним обставинам обумовлюють необхідність ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, вислухавши думки представника заявника ОСОБА_7 та самого заявника ОСОБА_6 , які просили апеляційну скаргу задовільнити, вивчивши та перевіривши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2025 відповідає.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є не лише захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень і забезпечення притягнення винного до відповідальності, але й запобігання необґрунтованому процесуальному примусу та кримінальному переслідуванню. Отже, положення цієї статті зобов`язують суд забезпечувати баланс між правами заявника та правами осіб, щодо яких він висуває обвинувачення.

Крім того, ст. 7 КПК України закріплює принцип верховенства права, який вимагає від суду тлумачити та застосовувати закон у спосіб, що забезпечує ефективний захист прав і свобод людини. Саме з цих позицій суд оцінює доводи апелянта та дії прокурора.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 вказаної норми на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 13.04.2025 виник раптово на території житлової забудови під час дорожньої ситуації та мав характер взаємної словесної суперечки, що переросла у штовханину. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_8 діяв умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи особливу зухвалість чи винятковий цинізм ознак, які становлять обов`язковий зміст складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, апеляційний суд у матеріалах провадження не встановлює.

Навпаки, відеоматеріали, пояснення сторін і результати їх аналізу свідчать, що поведінка обох учасників конфлікту була ситуативною, зумовленою конкретними обставинами, а не спрямованою на грубе порушення громадського порядку. Відповідно до ст. 11 КК України діяння, яке через малозначність не становить суспільної небезпеки, не визнається кримінальним правопорушенням, навіть якщо формально містить окремі ознаки складу злочину.

Апеляційний суд також звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_6 після інциденту не звертався за медичною допомогою, що позбавило дізнавача можливості документально зафіксувати наявність чи характер тілесних ушкоджень. Призначена ж судово-медична експертиза (висновок № 1431 від 25.09.2025) підтвердила відсутність будь-яких об`єктивних ознак тілесних ушкоджень. Цей доказ є визначальним для оцінки насильницького компонента, оскільки саме тілесні ушкодження або реальна загроза їх спричинення можуть свідчити про суспільно небезпечний характер дій, необхідний для кваліфікації за ст. 296 КК України.

У матеріалах відсутні дані про те, що ОСОБА_8 ініціював напад або вчиняв дії, які б були демонстративними чи мали публічний резонанс. Подія за своїм змістом є побутовим конфліктом між двома конкретними особами, що підтверджується як поясненнями, так і відеозаписами, й не має ознак кримінального правопорушення проти громадського порядку.

Посилання апелянта на «грубість» поведінки ОСОБА_8 не можуть бути підставою для перегляду рішення, оскільки у кримінальному праві грубість не є самостійною ознакою складу злочину й набуває значення лише у контексті мотиву явної неповаги до суспільства. Такий мотив має підтверджуватися конкретними обставинами та належними доказами, яких у провадженні немає.

Щодо доводів апеляційної скарги про неповноту досудового розслідування, апеляційний суд зазначає, що межі перевірки ухвали слідчого судді визначаються здатністю перевірити законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення (ст. 407 КПК України). Встановлено, що дізнавачем були проведені всі необхідні слідчі дії для об`єктивної оцінки обставин: допитано учасників, проаналізовано відеозаписи, отримано висновок експерта, перевірено територіальні та побутові умови, у яких виник конфлікт. Зазначені заходи є достатніми для прийняття постанови про закриття провадження.

Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови колегія суддів приходить до висновку, що вказана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України. При проведенні досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, повно, всебічно досліджено обставини правопорушення, надано їм відповідну правову оцінку та прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження. Постанова ґрунтується на вимогах закону, належно зібраних та допустимих доказах, які не спростовуються обставинами, викладеними в поданій скарзі.

Апеляційний суд наголошує, що кримінальна відповідальність не може ґрунтуватися на припущеннях, емоційних оцінках або суб`єктивних очікуваннях заявника. Закон вимагає наявності достатніх доказів об`єктивної сторони, суб`єктивної сторони, об`єкта та суб`єкта кримінального правопорушення. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Із ч. 1 ст. 22 КПК України слідує, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Так, у ч. 2 ст. 22 КПК України зазначено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскаржувана постанова відповідає усім критеріям, що зазначені вище.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано визнав постанову дізнавача законною й такою, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та нормам кримінального та кримінального процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді, не містять посилань на нові істотні обставини та ґрунтуються переважно на суб`єктивному тлумаченні події заявником

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , у порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача від 24.10.2025 про закриття кримінального провадження № 0000147 внесеного до ЄРДР 13.09.2025,, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4