єдиний унікальний номер справи 546/944/25
номер провадження 1-кс/546/14/25
УХВАЛА

01 жовтня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді клопотання про закриття кримінального провадження № 0000441 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 238 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

Суддею Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 26 вересня 2025 року заявлено самовідвід у розгляді клопотання про закриття кримінального провадження № 0000441 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 238 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заява про самовідвід мотивована тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 від 29.06.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 238 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Решетилівською окружною прокуратурою Полтавської області. Досудовим розслідуванням установлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва України ОСОБА_4 від 08.06.2017 № 760/8582/17-к зобов`язано службову особу НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 від 03.05.2017, що зареєстрована в Національному антикорупційному бюро України за № Ко-4077, щодо службової недбалості службовими особами Кабінету Міністрів України та Міністерства екології та природних ресурсів України в ході Розслідування екологічного занепаду сильнодіючими отруйними речами 70-квартирного житлового будинку за адресою: Полтавська область, с. Решетилівка, вул. Леніна (Покровська), 2/5. Старшим детективом Національного бюро Третього відділу детективів Першого відділу Головного відділу детективів Національного антикорупційного бюро України постановою від 29.06.2017 відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні та постановою від 30.06.2017 змінено кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 1 ст. 367 КК України.

Прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, установленими від 14.07.2017 змінено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 367 КК України на ч. 1 ст. 238 КК України та визначено відповідність за слідчими Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП України в Полтавській області.

Суддя ОСОБА_3 зазначив, що як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні Шевченківського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа № 554/6890/24 за позовом ОСОБА_5 до Держави України в особі Новосанжарського районного суду Полтавської області, в особі Полтавського районного суду Полтавської області, в особі Решетилівського районного суду Полтавської області, в особі Державної Казначейської Служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_6 , про стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 08.07.2024 відкрите провадження у цивільній справі № 554/6890/24. Станом на 26 вересня 2025 розгляд справи по суті не завершений.

Крім того, ухвалою слідчого судді Октябрського (нині Шевченківського) районного суду м. Полтави від 15.05.2023 було зобов`язано внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за повідомленням ОСОБА_6 від 19.04.2023 про підробку бланків Решетилівської державної нотаріальної контори, які були подані та долучені до цивільної справи № 546/239/23, у якій головуючим був суддя ОСОБА_3 .

Також у ході розгляду судових справ, де учасником була ОСОБА_6 , вона неодноразово заявляла відводи головуючому судді ОСОБА_3 , постійно висловлюючи недовіру.

Також суддя ОСОБА_3 у заяві зазначив, що незважаючи на відсутність підстав для сумніву в особистій суб`єктивній неупередженості судді Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 , проте участь Решетилівського районного суду Полтавської області, як органу в цілому в ініційованих заявницею ОСОБА_5 інших провадженнях, а також стала позиція ОСОБА_5 про висловлення недовіри суддям Решетилівського районного суду Полтавської області, може викликати законні побоювання у заявника та стороннього спостерігача щодо неупередженості судді, а також структурної відсутності безсторонності конкретного суду в цілому.

26 вересня 2025 року заява про самовідвід судді ОСОБА_3 передана на розгляд судді ОСОБА_1 , судовий розгляд заяви було призначено на 08 годину 45 хвилин 29 вересня 2025 року.

29.09.2025 розгляд заяви відкладено на 01.10.2025 на 13:30 год, у зв`язку з доставленням судової повідстки Решетилівській окружній прокуратурі Полтавської області 28.09.2025 о 11:14 (неділя).

У судове засідання суддя ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Прокурор ОСОБА_7 надала суду письмові пояснення, у яких зазначила, що підстави для самовідводу відсутні. Прокурор вказує, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема в справі «Білуха проти України» зазначає, що суд, який здійснює провадження по справі повинен бути безстороннім. Згідно усталеної практики ЄСПЛ існування неупередженості повинно визначатися: 1) на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, a також 2) на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Щодо об`єктивного критерію, при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Отже, при вирішенні питання про відвід судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, a саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

У свою чергу, поняття «обставини, які викликають сумнів у йoгo неупередженості» є oцiнoчним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.9 KПK України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах «Гаусшильдт проти Данії» тa «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції пpo захист прав людини і основоположник свобод, мaє визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі « Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення йoгo від справи. При цьому суддя вважається безстороннім, якщо тільки нe з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, a якщо з' являються сумніви щодо нього, тo для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, щo свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Щодо посилання судді ОСОБА_3 на справу №554/6890/24, то відповідно до відомостей, оприлюднених на вебсайті «Судова влада України» суддя ОСОБА_3 особисто не є стороною у справі №554/6890/24.

Щодо цивільної справи № 546/239/23, у якій головуючим був суддя ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000203 від 09.05.2023 за фактом можливої підробки документів по цивільній справі № 546/239/23 прийнято рішення про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України 31.08.2023.

Крім того, у клопотанні прокурора зазначено, що численні заяви та скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в різні інстанції з різних питань щодо неправомірних дій та/або бездіяльності різних державних органів мають ознаки зловживання правами та протиправного втручання у професійну діяльність слідчих, дізнавачів, прокурорів, судових органів, деорганізують їх роботу, але в той же час не звільняють від виконання службових обов`язків.

Отже, наведені суддею ОСОБА_3 обставини не можуть бути визнані підставою для його відводу згідно діючого кримінального процесуального законодавства, а також такими, які самі по собі свідчать про його упередженість у цьому кримінальному провадженні.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, письмові пояснення прокурора, доходить наступних висновків.

Статтею 75 КПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) слідчого судді, судді або присяжного, перелік яких є вичерпним.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Таким чином, однією з обставин, що виключає участь слідчого судді є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про безсторонність суду.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому засіданні судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному спорі, але і зі сторони суспільства в цілому. При цьому, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача, інакше довір`я до незалежності судової влади буде підірвано.

У Рішеннях Європейського суду з прав людини - рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України» та рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній упередженості, повинен брати самовідвід.

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Як установлено з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, у провадженні Шевченківського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа № 554/6890/24 за позовом ОСОБА_5 до Держави України в особі Новосанжарського районного суду Полтавської області, в особі Полтавського районного суду Полтавської області, в особі Решетилівського районного суду Полтавської області, в особі Державної Казначейської Служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_6 , про стягнення моральної шкоди. Ухвалою Октябрського (нині Шевченківського) районного суду м. Полтави від 08 липня 2024 року відкрите провадження у цивільній справі № 554/6890/24. Станом на 26 вересня 2025 року розгляд справи по суті не завершений.

Щодо твердження прокурора про те, що безпосередньо суддя ОСОБА_3 не є стороною справи № 554/6890/24, суд зазначає наступне.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Крім того, можуть бути випадки структурної відсутності безсторонності конкретного суду, а не якого небудь окремого судді (рішення у справі «Боян Господінов проти Болгарії»).

Вказаний випадок, зокрема може мати місце за наявності судового спору про стягнення моральної шкоди, у якому одним із відповідачів виступає Держава Україна в особі Решетилівського районного суду Полтавської області.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Боян Господінов проти Болгарії», ЄСПЛ зазначив, що кримінальний суд, який судив заявника в кримінальному провадженні, одночасно був відповідачем в окремому цивільному провадженні щодо завданої шкоди, розпочатому заявником. ЄСПЛ зазначав, що незважаючи на те, що немає підстав сумніватися в особистій неупередженості суддів у кримінальних справах Окружного суду міста Стара Загора їхній професійний зв`язок з однією зі сторін одночасно триваючого цивільного провадження могли викликали законні побоювання у заявника щодо об`єктивної неупередженості суддів. Суд також зазначає, що національне законодавство вимагало від суддів відмовитися від кримінальної справи, якщо були будь-які сумніви щодо їх неупередженості. …Викладених вище міркувань достатньо, щоб дозволити Суду дійти висновку про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції на тій підставі, що друга кримінальна справа проти заявника не була розглянута безстороннім судом…».

Тобто у даному випадку, на думку суду, наявність невирішеного спору за позовом ОСОБА_5 до Решетилівського районного суду Полтавської області є підставою для відводу будь якого судді Решетилівського районного суду Полтавської області.

ЄСПЛ у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії» зазначає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 не визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні, проте саме за її скаргою ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2017 було зобов`язано службову особу НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення. Тобто у даному випадку, на думку суду, наявність невирішеного спору за позовом ОСОБА_5 до Решетилівського районного суду Полтавської області є підставою для самовідводу судді ОСОБА_3 .

Вищевказані обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого у розгляді кримінального провадження, як з боку заявниці у кримінальному провадження № 0000441, так і з боку стороннього спостерігача. Тому з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді із зазначених вище підстав заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід у розгляді клопотання про закриття кримінального провадження № 0000441 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 238 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, задовольнити та відвести його від розгляду даного кримінального провадження.

Матеріали клопотання про закриття кримінального провадження та кримінальне провадження № 0000441 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 238 Кримінального кодексу України, передати до канцелярії Решетилівського районного суду Полтавської області для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому статтею 35 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1