Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8945/25
Провадження № 1-кс/644/1148/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу засудженого ОСОБА_2 щодо надання правової оцінки вказівки прокурора,

встановив:

25.09.2025 року до Індустріального районного суду міста Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій останній просив надати правову оцінку законності вказівки прокурора щодо скасування комісії щодо ОСОБА_2 по умовно-достроковому звільненню, за ст. 81 КК України, від 20.08.2025 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Харківська виправна колонія № 43». У липні 2024 року скаржник подав клопотання за ст. 81 КК України про застосування умовно-дострокового звільнення, проте ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 року йому було відмовлено в задоволенні клопотання. 17.02.2025 р. в судовому засіданні ОСОБА_2 відмовився від апеляційної скарги та йому було роз`яснено право через рік звернутись з вказаним клопотанням до суду, також суддя роз`яснив, що установа, де він відбуває покарання, може не чекати один рік та звернутись до суду раніше, якщо ОСОБА_2 стане на шлях виправлення. 20.08.2025 року на комісії установи було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення за ст.81 КК України, після чого, справу було передано до суду для прийняття рішення. 11.09.2025 року начальнику ДУ «Харківська виправна колонія № 43» прийшла вказівка від керівника Немишлянської прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 де він вимагав скасувати рішення комісії про застосування умовно-дострокового звільнення від 20.08.2025 року, оскільки на думку прокуратури воно було прийняте незаконно за ч.7 ст.154 КВК України. Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до частини ч. 7 ст. 154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні стосовно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше ніж через один рік з дня винесення постанови про відмову, а стосовно засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше ніж через шість місяців.

Згідно статті 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, у тому числі про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Із наведених положень вбачається, що всі питання, пов`язані безпосередньо із строком відбуття покарання, звільненням від покарання осіб, які перебувають в установах або закладах відбуття покарання, вирішуються судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. Це пов`язано із особливостями процедури вирішення таких питань.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту скарги ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 року засудженому ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

До скарги надано вказівку керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про усунення порушень вимог кримінально-виконавчого законодавства, з якої вбачається, що Немишлянською окружною прокуратурою проведено перевірку стану додержання кримінально-виконавчого законодавства в діяльності Державної установи «Харківська виправна колонія №43» Міністерства юстиції (далі ДУ «ХВК №43») з питань застосування до засуджених пільг, передбачених ст.ст. 81, 82, 100,101 КК України. Під час перевірки були встановлені порушення вимог кримінально-виконавчого законодавства в частині додержання законодавства щодо застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України. Так, 20.08.2025 року під час розгляду комісією установи було прийнято рішення про застосування до засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. На розгляд комісії подано характеристику, відповідно до якої, засуджений ОСОБА_2 за час відбування покарання характеризується позитивно, має 7 заохочень у вигляді «Подяки», а також має 1 дисциплінарне стягнення від 04.01.2022 року. Відповідно до матеріалів особової справи ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 року засудженому ОСОБА_2 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання за ст.81 КК України. На вказану ухвалу суду засудженим ОСОБА_2 подано апеляційну скарги. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.02.2025 року апеляційне провадження закрито, у зв`язку із відмовою засудженого від своєї апеляційної скарги. Після прийняттям судом рішення про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_2 та направленням подання ДУ «Харківська виправна колонія № 43» про застосування відносно засудженого ОСОБА_2 пройшло менше року. У зв`язку з чим, прокурор вимагав від ДУ «Харківська виправна колонія № 43» усунути виявлені порушення кримінально-виконавчого законодавства. Скасувати наказом начальника державної установи «Харківська виправна колонія №43» незаконно прийняте рішення від 20.08.2025 року про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_2 . Про наслідки розгляду вказівки невідкладно письмово повідомити Немишлянську окружну прокуратуру міста Харкова Харківської області, долучивши копії відповідних постанов (рішень, наказів).

Так, заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив надати правову оцінку законності вказівки прокурора щодо скасування комісії щодо ОСОБА_2 по умовно-достроковому звільненню, за ст. 81 КК України, від 20.08.2025 року.

Один із принципів організації та діяльності прокуратури - ужиття заходів до усунення порушень закону, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення (п. 4 ст. 6 Закону "Про прокуратуру"). Обов`язок прокурора щодо усунення порушень закону закріплено й у ст. 25 КПК. Прокурор зобов`язаний на всіх стадіях кримінального судочинства "своєчасно вживати передбачених законом заходів до усунення всяких порушень закону, від кого б ці порушення не виходили".

У Конституції України самостійною функцією прокуратури виділено функцію нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п. 4 ст. 121).

Законом України "Про прокуратуру" (ст. 44) визначено й предмет прокурорського нагляду:

1) законність перебування осіб у місцях тримання затриманих, попереднього ув`язнення, виправно-трудових, інших установах, що виконують покарання або заходи примусового характеру, які призначаються судом;

2) додержання встановленого кримінально-виконавчим законодавством порядку та умов тримання або відбування покарання особами у цих установах;

3) додержання встановлених законодавством прав осіб, які перебувають у цих установах, і виконання ними своїх обов`язків;

4) законність наказів, розпоряджень і постанов адміністрації виправно-трудових та інших установ, які виконують покарання або заходи примусового характеру, пов`язані з обмеженням особистої свободи громадян.

Перевіряючи додержання законності в місцях тримання затриманих, попереднього ув`язнення, установ, у яких засуджені відбувають покарання, установ для примусового лікування і виховання, прокурор має право опитувати осіб, які там перебувають, знайомитися з документами, на підставі яких цих осіб затримано, заарештовано, засуджено або до них застосовано заходи примусового характеру (ст. 44 Закону "Про прокуратуру").

Відвідуючи ці установи, прокурор має право перевіряти законність наказів, розпоряджень і постанов адміністрації, зупиняти виконання незаконних актів, опротестовувати або скасовувати їх у разі невідповідності законодавству, вимагати від посадових осіб пояснень з приводу допущених порушень (п. 2 ст. 44 Закону України "Про прокуратуру").

Перевірка цих актів може здійснюватись як за заявами та скаргами, так і з особистої ініціативи прокурора. Прокурор має право скасувати будь-яку постанову посадових осіб органів і установ виконання покарання, слідчих ізоляторів і лікувально-трудових профілакторіїв щодо встановлених законодавством порядку й умов тримання затриманих, заарештованих, засуджених, а також осіб, до яких застосовано заходи примусового характеру, якщо виявлено їх невідповідність законодавству.

Незаконні накази та розпорядження адміністрації установ прокурор опротестовує, керуючись ст. 21 Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів у місцях застосування заходів примусового характеру, використовує повноваження владно-розпорядчого характеру, що забезпечує і гарантує захист прав і законних інтересів затриманих, заарештованих і позбавлених волі осіб. Аналіз законодавчих актів, які визначають права й обов`язки прокурора в процесі здійснення нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, дозволяє зробити висновок, що він наділений такими повноваженнями, які дозволяють йому успішно вирішувати завдання нагляду. Тобто ці повноваження дозволяють прокурору виконувати наглядову функцію, яка передбачена п. 4 ст. 121 Конституції України, у повному обсязі й завжди виступати гарантом забезпечення прав і свобод специфічної категорії осіб, які тримаються в кримінально-виконавчих органах і установах.

Вказівка прокурора це процесуальне рішення прокурора, яке виноситься в ході здійснення заходів щодо усунення порушень закону, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення, яка наділена ознаками імперативності і є обов`язковою до виконання. Вказівки прокурора є одним із його універсальних контрольних повноважень, оскільки можуть бути спрямовані як на виявлення порушень закону, реагування та запобігання таким, так і на забезпечення повноти, всебічності та об`єктивності дослідження обставин виконання вироку.

Разом з тим, надання правової оцінки законності вказівкам прокурора про усунення вимог кримінально-виконавчого законодавства не входить до кола питань, які визначені в положеннях ч. 1 ст. 537 КПК України і не вирішуються судом під час виконання вироків.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначену скаргу слід повернути заявнику.

Керуючись ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539, ст. 9 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 щодо надання правової оцінки вказівки прокурора - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1