ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/1909/25 Провадження по справі № 1-кп/514/204/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Бессарабське кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000585 від 28 травня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Красниця Чорнобильського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в будинку АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 травня 2022 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_4 знаходячись в гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 , за останнім її місцем проживання: АДРЕСА_2 , на території подвір`ї відчув трупний запах, який надходив з водопровідної ями, що була розташована посередині двору. Після чого, ОСОБА_4 підійшов ближче до ями, підійняв шифер, яким був прикритий колодязь, та виявив тіло власника будинку - ОСОБА_7 , 1967 року народження, який не подавав ознак життя. Далі, ОСОБА_4 почав запитувати у його знайомої ОСОБА_6 , що трапилося з ОСОБА_7 , але остання попрохала ОСОБА_4 засипати тіло ОСОБА_7 піском. В подальшому, ОСОБА_4 помітивши на території подвір`я купу піску, яка перебувала поблизу верандного приміщення будинку, за допомогою лопати закидав водопровідну яму, де знаходилося тіло ОСОБА_7 , та закрив її шифером.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та своєї бездіяльності, не повідомив про даний злочин органи поліції, а навпаки почав активно сприяти у приховуванні такого, а саме допоміг за допомогою лопати закидав водопровідну яму, де знаходилося тіло ОСОБА_7 , та закрив її шифером.

Тобто, ОСОБА_4 , не будучи членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_6 , усвідомлюючи факт вчинення нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, маючи реальну можливість на протязі тривалого часу повідомити правоохоронні органи про вчинений злочин, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, заздалегідь не обіцяно, приховав вчинення особливо тяжкого злочину, чим створив перешкоду у своєчасному виявленні та розкритті особливо тяжкого злочину, а також притягненні винної особи до кримінальної відповідальності.

Таким чином, дії ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 396 КК України, за ознаками: заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

24 грудня 2025 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 396 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також, вказаною угодою між сторонами була досягнута домовленість про призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 396 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

В підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у скоєнні зазначеного злочину; дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди; просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

В підготовчому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Потерпіла ОСОБА_8 до підготовчого засідання не з`явилась, не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості та просила розглядати справу за її відсутністю, про що свідчить її заява.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 396 КК України, а саме: заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

Згідно ст. 12 КК України даний злочин передбачений ч. 1 ст. 396 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371; ст.ст.373-376; ст. 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 грудня 2025 року укладену між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 396 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто 24 грудня 2025 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому, потерпілому, захиснику та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1