Справа № 509/4601/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с.-щі Овідіополь, подання начальника Одеського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшло вищевказане подання, яке протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.11.2024 р. було розподілено судді ОСОБА_5 , яким жодних рішень з цього приводу прийнято не було.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 р., матеріали вказаного подання були розподілені в провадження судді ОСОБА_1 у зв?язку з відстороненням від здійснення правосуддя судді Овідіопольського райсуду Одеської області ОСОБА_5 , в провадженні якого перебували вказані матеріали подання та його звільненням з посади судді на підставі рішення ВРП № 2577/1дп/15-25 від 01.12.2025 р.

У вказаному поданні ставиться питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з декриміналізацією відносно ОСОБА_6 , засудженого вироком Овідіопольського райсуду Одеської області від 07.11.2022 р., який набрав законної сили 08.12.2022 р., яким ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 р. із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2 р. якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину з покладенням на нього в порядку п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов?язків, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Орган пробації звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_6 від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв?язку з усуненням караності за діяння, за яке ОСОБА_7 був засуджений судом, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки 09.08.2024 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон від 18.07.2024), яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, відповідно до яких викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість не момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму до 2600 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 липня по 01 грудня 2022 р. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 р.», а податкова соціальна пільга на час вчинення Шияном правопорушення становила 1300 грн. (2600 грн. Х 50%)), а Шиян засуджений за вчинення крадіжки у меншому розмірі 980 грн.

Прокурор в судовому засідання подання підтримав.

Представниця Одеського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області в судове засідання не з?явилась, надіславши до суду заяву, в якій повністю підтримала своє подання та проханням про проведення судового засідання за її відсутності.

Від засудженого ОСОБА_6 , до суду надійшло письмове клопотання в якому він не заперечує проти задоволення клопотання органу пробації про його звільнення у зв?язку з декриміналізацією вчиненого ним кримінального правопорушення та проханням проводити розгляд вказаного подання без його участі.

Дослідивши матеріали подання органу пробації, суд дійшов наступних висновків.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон від 18.07.2024, яким ст. 51 КУпАП була викладена в новій редакції, згідно якій дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати слід вважати таке викрадення, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 185 КК передбачено кримінальну відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна, яка має бланкетний (відсилочний) характер до положень КУпАП, тобто якщо вартість викраденого майна перевищує розмір, за який передбачено адміністративну відповідальність (більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), то дії особи підпадають під ознаки кримінально-карного правопорушення.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК), в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 розділу ІV ПК для відповідного року, а саме у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи. Цей розмір установлюється на початок кожного року окремо.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон від 18.07.2024), яким внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), відповідно до яких викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість не момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму до 2600 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 липня по 01 грудня 2022 р. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 р.», а податкова соціальна пільга на час вчинення Шияном правопорушення становила 1300 грн. (2600 грн. Х 50%)), а Шиян засуджений за вчинення крадіжки у меншому розмірі 980 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян становить 17 грн. проте згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 ПКУ, а саме у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи. Цей розмір установлюється на початок кожного року окремо.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

За загальним правилом, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Але відповідно до ч. 1 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_7 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України 07.11.2022 року, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжки) на загальну суму 980 грн, а новим Законом від 18.07.2024 р. підвищена вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації як дрібне викрадення чужого майна, виходячи з положень ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК, засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Керуючись ст. 51 КУпАП, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК, ст. ст. 537, 539, 370 372 КПК, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 звільнити від покарання за вироком Овідіопольського райсуду Одеської області від 07.11.2022 р., у зв`язку усуненням караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Овідіопольського

районного суду ОСОБА_1