СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1731/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80002341 від 12.07.2025 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, з професійно - технічною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.11.1989 Київським міським судом за ст. 17, ч. 4 ст. 117, ст. 44, ч. 2 ст. 118, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років, звільнений з місць позбавлення волі 31.07.1994 по відбуттю строку покарання;

- 04.12.1995 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, звільнений з місць позбавлення волі 22.08.1998 по відбуттю строку покарання;

- 20.02.2004 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- 16.04.2004 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців, звільнений з місць позбавлення волі 31.07.2006 по відбуттю строку покарання;

- 10.12.2007 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 4 (чотири) місяці, звільнений з місць позбавлення волі 13.01.2010 по відбуттю строку покарання;

-28.09.2010 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 186, 395 КК України, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць, звільнений з місць позбавлення волі 28.06.2014 по відбуттю строку покарання;

-24.10.2014 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки;

-27.04.2016 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до остаточного покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 20.05.2020 по відбуттю строку покарання;

- 01.10.2024 Святошинським районним судом м. Києва, за ч. 1 ст. 309 КК України до пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за майнові злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення за таких обставин.

06.07.2025, приблизно о 16 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на території скверу «Феодори Пушиної», що розташований по вул. Ореста Вакула, 49, усвідомлюючи що в країні введено воєнний стан і, відповідно, знаходячись в умовах воєнного стану, умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 14», модель 24117RN76E, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , вартістю 4499 гривень 40 копійок та грошові кошти у сумі 800 гривень, яке належить ОСОБА_6 , завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 5299 гривень 40 копійок.

Так, ОСОБА_3 , 06.07.2025, приблизно о 15.50 год., прийшов на територію скверу «Феодори Пушиної», що розташований по вул. Ореста Вакула, 49, в м. Києві. При цьому, він звернув увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який через свій стан сп`яніння спав на одній із лавок, розміщених у вищевказаному сквері. При цьому, він помітив, що поряд з ОСОБА_6 знаходилася його наплічна сумка, чорного кольору з написом «Pinuosen», в якій перебував мобільний телефон та грошові кошти, які він вирішив таємно викрасти з метою обернення на свою користь та особистого збагачення.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись за вказаною адресою, скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та за його діями не спостерігає, діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпілому, знаходячись в умовах воєнного стану та усвідомлюючи це, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить останньому, а саме: наплічну сумку, чорного кольору з написом «Pinuosen» (матеріальної цінності не становить) з мобільним телефоном марки «Redmi Note 14», модель 24117RN76E, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , чорного кольору в силіконовому чохлі сірого кольору, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 1778 - 4499 гривень 40 копійок та гаманець (матеріальної цінності не становить) з грошовими коштами у сумі 800 гривень, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 5299 гривень 40 копійок.

Таємно викравши чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Просив суворо його не карати, запевнив, що зробив для себе належні висновки та не допускатиме протиправної поведінки в подальшому.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , показання якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вищевикладених обставин, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 усвідомлював, що посягає на чужі речі, таємно вилучив з корисливим мотивом для себе чуже майно, на яке він не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди потерпілому і бажав завдати шкоду.

Також варто зазначити, що під кваліфікуючою ознакою повторності згідно ст. 32 КК України, розуміють вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Водночас, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2016 року, яка наразі не погашена та не знята, утворює повторність.

Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався, та який діє на даний час. Відтак, правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має професійно - технічну освіту, неодружений, офіційно не працює, підробляє різноробочим на будівництві, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 11.11.2002 року знаходиться під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом в КНП «Київська міська клінічна лікарня №10», а також враховує його вік, стан здоров`я, конкретні обставини, спосіб, обстановку вчиненого ним кримінального правопорушення, його відношення до скоєного.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, яке полягає у відвертому особистому осуді обвинуваченим своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, розкриттям усіх обставин кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає у добровільній допомозі слідству шляхом повідомлення правоохоронним органам та суду фактів у справі.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що 01.10.2024 року ОСОБА_3 засуджено вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1, ч.4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відтак, з огляду на викладене, на підставі ст.71 КК України, до покарання за цим вироком суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01.10.2024, застосувавши п.п.«а-1» п.1 ч.1 ст.72 КК України, та призначає ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років 1 (один) місяць.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення як підсудним, так й іншими особами нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на залучення експерта (проведення судово-товарознавчої експертизи), що становлять 424 грн. 08 коп., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься й питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд враховує призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із реальним його відбуванням, бере до уваги обставин справи та характер скоєного злочину, відомості про особу обвинуваченого та вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_3 частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м.Києва від 01.10.2024 року, та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дати взяття його під варту, тобто з 22 липня 2025 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, які становлять 424 грн. 08 коп.

Речові докази:наплічну сумку, чорного кольору з написом «Pinuosen» , мобільний телефон марки «Redmi Note 14», модель 24117RN76E, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , чорного кольору в силіконовому чохлі сірого кольору, - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1