Справа № 591/1386/21
Провадження № 1-кп/591/197/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003094 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, працюючого, одруженого, судимого: 30 травня 2007 року Апеляційним судом м. Києва за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2020 року близько 18:35 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Ваз 21081», н.з. НОМЕР_1 та рухався по вул. Харківській в м. Суми в напрямку ПАТ «Сумихімпром», де в районі АЗС ТОВ «Надєжда Рітейл», знехтувавши безпекою дорожнього руху, не врахувавши дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, не обравши безпечну швидкість, перед зміною напрямку руху та виїзду на зустрічну смугу для обгону, не впевнився в безпечності цього маневру, не надав перевагу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4», н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_6 та з автомобілем «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , які рухались назустріч автомобілю під керуванням обвинуваченого.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: пасажир автомобіля «Ваз 21081» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, переломів 6-8-го ребер справа зміщенням, підшкірної емфіземи грудної клітки справа, травматичного пневмогематораксу справа, забою правої легені, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження; пасажир автомобіля «Ваз 21081» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧТМ, струсу головного мозку, забійної рани м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки зліва, перелому кісток носа, саден спинки носу та правої вушної раковини, закритої травми грудної клітки, переломів 6-8-го ребер справа, забою правої легені, гематоми м`яких тканин грудної клітки справа, підшкірної емфіземи, скалкового перелому лівої ключиці зі зміщенням, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження;

Водій ОСОБА_5 допустив порушення п.п. 10.1, 11.3, 14.2.в Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., які знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією та наслідками, що наступили та якими передбачено, що: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу; перед початком обгону водій повинен переконатися зокрема в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, не заперечивши фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначені вище, наслідки його дій, але заперечив, що керував автомобілем в стані сп`яніння та зазначив, що алкоголь вживав на місці після ДТП, перебуваючи в шоковому стані. Не заперечив також, що в магазині перед згаданою подією купував алкоголь, як це зафіксовано на відеозаписі, але не для себе, а для пасажирів, які перебували в його автомобілі. Цивільні позови не визнав.

До наданих показань суд відноситься критично та вважає їх обраним способом захисту, оскільки вони спростовуються іншими доказами в справі.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що при наведених вище обставинах у вказаному місці, відбулось зіткнення з автомобілем під керуванням обвинуваченого, який, рухаючись назустріч, раптово виїхав на його смугу руху та допустив з ним зіткнення. Вважає, що обвинувачений перебував в стані сп`яніння, оскільки бачив, як його вели під руки поруч з медичним закладом.

Потерпілий ОСОБА_9 показав суду, що дійсно в момент згаданої ДТП він перебував в стані сп`яніння в автомобілі під керуванням ОСОБА_5 , події ДТП не пам`ятає, не підтвердив обставини вживання алкоголю обвинуваченим після події. Збитки йому обвинувачений відшкодував повністю.

Потерпілий ОСОБА_8 також не зазначив обставин зазначеної події, але показав, що обвинувачений в його присутності алкоголь не вживав, збитки йому обвинувачений відшкодував повністю.

Крім цього, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого діяння, як і керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та спричинення ДТП при цьому, підтверджується іншими доказами справи, переконливих підстав для недовіри чи щодо неналежності та недопустимості яких суду наведено не було, а саме:

-протокол огляду місця події, під час якого була зафіксована слідова картина місця ДТП, вилучені докази (т. 1 а.с. 2);

-протоколами слідчих експериментів, проведених за участю ОСОБА_6 (за участю захисника), ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 (за участю захисника), під час яких були отримані необхідні вихідні дані для проведення експертного дослідження (т. 1 а.с. 6-15);

-протоколами оглядів та відеозаписами з відеореєстраторів автомобіля «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_3 , та автомобіля «Шкода», н.з. НОМЕР_4 , на яких зафіксована зазначена подія ДТП саме при обставинах, наведених в обвинуваченні (т. 2 а.с. 17-21);

-протоколом огляду та відеозаписом з камер спостереження магазина, отриманим в порядку ст. 93 КПК України (т. 2 а.с. 22-25), на якому зафіксований ОСОБА_5 , який, вже маючи очевидні ознаки сп`яніння (хитка хода, невпевнено тримається на ногах), заходив безпосередньо перед подією ДТП до магазина, де придбав алкоголь, після цього сів за кермо та поїхав від магазину, після чого і відбулась зазначена в обвинуваченні ДТП;

-висновками експертиз технічного стану транспорту №№ 298, 1870, 1872, якими зафіксований стан автомобілів, що приймали участь в зазначеній ДТП, їх ушкодження (т. 2 а.с. 51-79);

-висновками транспортно-трасологічних експертиз №№ 1873, 1874 якими підтверджено контактування транспортних засобів на зустрічній смузі руху по відношенню до автомобіля під керуванням обвинуваченого, характер їх контактування та взаємне розташування (т. 2 а.с. 80-91);

-висновком експерта автотехніка № 412, яким підтверджено наявність в діях водія ОСОБА_5 порушень наведених вище пунктів ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП (т. 2 а.с. 92);

-висновком судово-медичної експертизи, яким підтверджено характер, ступінь тяжкості, механізм утворення та локалізацію тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 99);

-висновком щодо проведеного медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_5 , проведеного безпосередньо після ДТП, отриманого слідчим в порядку ст. 93 КПК України, яким підтверджено перебування ОСОБА_5 в стані сп`яніння.

При цьому, щодо наведених доказів, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 наполягав на тому, що він нібито вживав алкоголь після ДТП, така позиція сторони захисту спростовується висновком його медичного огляду в сукупності з показаннями потерпілого ОСОБА_6 та відеозаписом з камер спостереження магазину, де зафіксований ОСОБА_5 , який має беззаперечні та очевидні ознаки сп`яніння, купує алкоголь, сідає за кермо автомобіля, від`їзжає від магазина, а через незначний час після цього відбувається вказана в обвинуваченні ДТП за його участю.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України (в редакції на день вчинення кримінального правопорушення), оскільки він, як особа, що керувала транспортним засобом, порушив правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Пом`якшуючою покарання обставиною ОСОБА_5 суд вважає часткове відшкодування збитків потерпілим.

Обтяжуючою покарання обставиною ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння

При цьому, дійшовши висновку про відсутність у ОСОБА_5 інших пом`якшуючих покарання обставин, суд виходить з роз`яснень, які надав Верховний Суд в постанові від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, хоча ОСОБА_5 під час судового розгляду заявляв про часткове визнання своєї винуватості у вчиненому, проте, таке зізнання мало формальний характер, оскільки він заперечував суттєву обставину обвинувачення керування транспортом в стані алкогольного сп`яніння, намагаючись применшити власну відповідальність.

Не вважає суд пом`якшуючою покарання обставиною і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки всі учасники події були відомі органу досудового розслідування з самого початку і всі подальші дії зводились до технічної сторони проведення відповідних експертних досліджень на підставі отриманих вихідних даних, в тому числі на очевидній участі обвинуваченого в ДТП.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є судимою особою, працює водієм, одружений, характеризується позитивно.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини.

Враховуючи викладене та дані щодо особи обвинуваченого, який раніше судимий, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, внаслідок якого були тяжко травмовані дві особи, наявність обтяжуючої покарання обставини, зумовленої вчиненням злочину, який становить значну суспільну небезпеку, в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами в мінімальних межах, що відповідатиме меті кримінального провадження, характеру злочину, а також даним щодо особи обвинуваченого та з урахуванням давності подій.

Досудова доповідь відносно обвинуваченого не є перешкодою в застосуванні вказаних видів покарань, оскільки вона (доповідь) не враховує суттєвих обставин, пов`язаних з застосуванням положень КК України, якими керується суд при визначенні виду та міри покарання.

Цивільні позови Департаменту фінансів Сумської ОДА (т. 1 а.с. 80) та КНП СОР «Сумська ОКЛ» (т. 1 а.с. 74), підтверджені довідками, допитами представників та додатковими документами (т. 1 а.с. 166-176), на які не було подано суттєвих та вагомих заперечень, пов`язані з лікуванням потерпілих в медичному закладі, підлягають задоволенню.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , про відшкодування майнових збитків сумі 49419,46 гривень та моральної шкоди в сумі 50000 гривень (т. 1 а.с. 90) слід частково задовольнити в зв`язку з наступним.

Так, майнова шкода заподіяна позивачу, зумовлена втратою товарної вартості пошкодженого автомобіля, яка заявлена в сумі 43369,46 гривень, на думку суду цілком підтверджена висновком експерта (т. 1 а.с. 104), переконливих підстав для недовіри якому суду наведено не було, а такі висновки узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду, оскільки в цій частині позивач просить стягнути кошти на відшкодування збитків, які не пов`язані з безпосереднім ремонтом його транспорту, а пов`язані з фактичною втратою вартості такого майна в зв`язку з його пошкодженням та відновленням, тому в цій частині вимоги позивача є розумними, співмірними та такими, що підлягають задоволенню.

З приводу цього слід зауважити і про те, що стягненню наведених коштів саме з обвинуваченого не заважає та обставина, що цивільна відповідальність водіїв була застрахована, оскільки отримане потерпілим страхове відшкодування не охоплює наведену суму.

Крім цього, згідно вимог ч. 1 ст. 124 КПК України на користь потерпілого підлягають стягненню понесені ним витрати, пов`язані з призначенням вказаного експертного дослідження щодо заподіяних збитків та експертизи технічного стану транспорту, яка зазначена вище та підтверджені відповідним чеком та актом (т. 1 а.с. 94).

Завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок пошкодження майна, їх характером, тривалістю та глибиною, що безумовно викликало болісні відчуття та призвело до певних змін в житті, пов`язаних з необхідністю витрачання часу, сил, засобів та коштів на ремонт пошкодженого майна, відстоювання своєї позиції в правоохоронних та судових органах, але на переконання суду сума в 20000 гривень є розумною, виваженою, справедливою та співмірною глибині та тяжкості понесених моральних страждань, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Питання щодо долі речових доказів вирішується згідно вимог закону.

Також скасуванню підлягають накладені арешти на автомобілі, в тому числі, одним з яких керував обвинувачений, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу, саме з метою збереження речових доказів, відпала потреба.

Підтвердження наявності в справі інших процесуальних витрат суду надано не було.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі ч. 2 ст. 286 КК України (в редакції на день вчинення діяння), ст.ст. 1206, 1166-1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 124, 127-129, 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Строк відбування основного покарання обраховувати з моменту затримання особи.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути на його користь з ОСОБА_5 кошти на відшкодування майнових збитків в сумі 43369,46 гривень та на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 20000 гривень.

Цивільний позов Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» задовольнити та стягнути на його користь з ОСОБА_5 кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в сумі 50526,26 гривень.

Цивільний позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації задовольнити та стягнути на його користь з ОСОБА_5 кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в сумі 2574,04 гривень.

Речові докази: диски з відеозаписами залишити в матеріалах провадження; автомобіль «Ваз 21081», н.з. НОМЕР_1 повернути володільцю або уповноваженій ним особі, зі скасуванням накладеного на нього в цьому провадженні арешту; автомобілі «Toyota Rav4», н.з. НОМЕР_2 , та «Dacia Logan», н.з. НОМЕР_3 залишити в користуванні володільців, зі скасуванням накладених на них арештів в цьому провадженні.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 6050 гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1