Провадження № 1-кп/686/1478/25
Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч.1 ст. 382, ч.1 ст.286-1, КК України,
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
В порушення вимог п.п. 2.1 (а), 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, згідно яких :
п.2.1 «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії»,
Рухаючись по заокругленій ділянці автодороги О231713 зі швидкістю не менше 113.1…124,9 км/год., на якій, у відповідності до п.12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, дозволяється рух із швидкістю не більше 90 км/год., в напрямку від с. Шпичинці до с. Стуфченці Хмельницького району, ОСОБА_7 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, згідно яких :
п. 2.3 (б) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`заний :
бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним в дорозі»,
п. 12.1 «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,-
не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав в межах установленої безпечну швидкість руху, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на праве грунтове узбіччя, де застосував гальмування, в результаті чого втратив можливість контролювати напрямок і траєкторію руху даного транспортного засобу, допустив його виїзд на зустрічну смугу руху, а в подальшому - на ліве грунтове узбіччя та перекидання транспортного засобу у кювет.
Внаслідок цього пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітини та живота, перелому S1-2 крижової кістки тазу справа з переходом на отвори крижової кістки, перелому верхньої і нижньої гілок правої лобкової кістки тазу із зміщенням між уламками, розходження лобкового симфізу, множинних саден шкіри голови, тулуба, кінцівок, які у своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби).
Допущені ОСОБА_7 порушення правил безпеки дорожнього руху, що передбачені п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що стались, а саме заподіяння середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .
2. Статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений
ОСОБА_10 підлягає кримінальній відповідальності за:
- ч. 1 ст. 286-1 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження).
3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин та їх оцінка судом
Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами:
- Показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що у вказану ніч разом з друзями перебувала в гаражі у обвинуваченого, де усі, в тому числі і ОСОБА_10 , вживали алкогольні напої. Після цього автомобілем, за кермом якого перебував ОСОБА_7 , поїхали на ставок купатись, а потім кататись. Коли катались, то за кермом автомобіля знову перебував ОСОБА_7 , а вона та ОСОБА_9 на його передньому пасажирському сидінні. Під час руху вона почула звук щебеню під колесами транспортного засобу, після чого автомобіль перекинувся. Вона виявилась лежачою на асфальті. Обвинувачений зупинив проїжджаючий автомобіль і ті люди викликали швидку медичку допомогу. Внаслідок цієї ДТП вона отримала вказані у обвинувальному акті середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження і тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні.
- Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_9
- Згідно висновків судово-медичних експертиз № 373 та № 374 від 06.08.2025 у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді «тупої травми грудної клітини та живота, перелому S1-2 крижової кістки тазу справа з переходом на отвори крижової кістки, перелому верхньої і нижньої гілок правої лобної кістки тазу із зміщенням між уламками, розходження лобкового симфізу, множинних саден шкіри голови, тулуба, кінцівок», в своїй сукупності відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби), які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_5 тупих предметів, та при ударі різними ділянками тіла останньої об такі, якими могли бути конструктивні частини салону легкового автомобіля, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як перекидання легкового автомобіля, де ОСОБА_5 могла знаходитися в якості його пасажира, по строку свого виникнення можуть відповідати 08.07.2025, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи.
- Згідно висновків судово-медичних експертиз № 371 та № 372 від 06.08.2025 у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді множинних забійних, рваних ран м`яких тканин обличчя, грудної клітини, шиї, правої верхньої кінцівки, забою передньої черевної стінки, які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_9 тупих твердих предметів та при ударі різними ділянками тіла останньої об такі, якими могли бути конструктивні частини салону легкового автомобіля, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як перекидання легкового автомобіля, де ОСОБА_9 могла знаходитись в якості пасажира салону легкового автомобіля, по строку свого виникнення можуть відповідати 08.07.2025, по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.
- Матеріалами справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 (№1850 за ст. 124 КУпАП та № 1852 - за ч.1 ст. 130 КУпАП), протоколом їх огляду від 15.07.2025, з яких видно, що 08.07.2025 на місці ДТП проведено та завершено 08.07.2025 о 05 год. 02 хв. огляд ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» (прилад № ARLJ - 0462) із позитивним результатом 1,37 проміле; згода ОСОБА_7 з результатом проведеного тесту виражена шляхом поставлення підпису у відповідній графі акту огляду; того ж дня о 05 год. 24 хв. та о 06 год. 04 хв. уповноваженою на те особою інспектором ВпН № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 384803 за ч.1 ст.130 КУпАП та серії ЕПР1 № 384819 та ст. 124 КУпАП.
- Отриманими в порядку ст. 93 КПК України відеозаписами з нагрудних відео реєстраторів інспектора та поліцейського СРПП ВнП №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та протоколом їх огляду від 15.07.2025, з яких видно, що на місці події 08.07.2025 в період часу з 5:01:07 по 05.01.57 поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» проведено огляд ОСОБА_7 на стан алкогольного сп`яніння; результат огляду 1,37 проміле, з яким ОСОБА_7 погодився.
- Отриманими в порядку ст. 93 КПК України від ТСЦ МВС №6841 ( на правах відділу, м. Хмельницький) регіонального сервісного центру ГСЦМВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях відомостями про те, що інформація щодо видачі посвідчення водія гр.. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,- відсутня.
Усі наведені докази є достовірними, належними, допустимими, а у своїй сукупності - достатніми для прийняття процесуального рішення.
4. Мотиви суду щодо :
- 4.1 неврахування окремих доказів
Відомості, зазначені у висновку експерта №1453 від 15.07.2025, про те, що під час судово-медичної експертизи зразків крові гр. ОСОБА_7 наявність етилового алкоголю не виявлено, як такі що підтверджують відсутність обвинуваченого на момент скоєння кримінального правопорушення стану алкогольного сп`яніння, суд відхиляє, адже з моменту скоєння кримінального правопорушення (03 год. 50 хв. 8.07.2025 ) до моменту забору крові (11 год. 19 хв. 8.07.2025) пройшов тривалий період часу, понад 7 годин. Разом з тим, згідно результату огляду, проведеного поліцейським на місці 8.07.2025 о 5 год. 02 хв. за допомогою спеціального приладу «Драгер Алкотест 6820» № ARLJ-0462, який пройшов калібрування 23.01.2025, виявлено наявність алкоголю 1.37 проміле. Більше того потерпіла ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_9 та й сам обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердили, що безпосередньо перед тим як сісти за кермо транспортного засобу він - ОСОБА_7 вжив алкогольний напій «Єгермайстер» та «Рево» і перебував у стані алкогольного сп`яніння.
4.2 кваліфікації дій обвинуваченого
На момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинувачений досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, за повідомленням КНП «Хмельницький обласний центр психічного здоров`я» будь яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і даний час, у судовому засіданні поводиться адекватно. Тому, суд визнає його осудним.
Інших доказів на підтвердження факту порушення обвинуваченим вимог цього пункту Правил дорожнього руху України, стороною обвинувачення не представлено.
- 4.2 призначення покарання
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання враховується визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
По місцю проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, скоїв необережний нетяжкий злочин .
Він визнав факт вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, відверто визнав свою провину у вчиненому, передбаченому ч.1 ст. 2861 КК України, злочині, щиро жаліє з цього приводу та осуджує свою поведінку, висловлює бажання виправити наслідки вчиненого та вживає заходи до цього, а саме частково відшкодовує заподіяні потерпілій збитки. Саме така поведінка обвинуваченого, як зазначив Верховний Суд у постанові від 18.09.2019 року (справа №166/1065/18), свідчить про його щире каяття.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому Борисюку суд визнає «щире каяття».
Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Однак, ОСОБА_7 протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, і знову скоїв, на цей раз уже кримінальне правопорушення, у цій же сфері, проявивши при цьому зухвале відношення до встановлених у суспільстві правил і норм поведінки. Так, обвинувачений ОСОБА_7 ніколи не проходив повного курсу навчання за відповідними програмами і не отримував посвідчення на право на керування транспортним засобами будь-якої категорії; більше того, будучи позбавленим права керування транспортними за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами, він знову керував транспортним засобом, до того перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин по справі, незважаючи на досудову доповідь представника персоналу органу пробації про середній рівень ризику вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та можливість його виправлення буз позбавлення чи обмеження волі, а також на позицію потерпілої та її законного представника, які просять не позбавляти ОСОБА_7 волі, суд приходить до висновку, що виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
При цьому судом враховується положення ст. 75 КК України про заборону її застосування до осіб, які порушили правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння; висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо правозастосування, викладений у постанові від 04.09.2023 (справа №702/301/20), згідно якого особі, яку визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286,286-1 КК України , суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, незалежно від того чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами; а також позицію Верховного Суду, викладену у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, від 31.03.2020 року (справа №671/2150/18) та постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 15.02.2024 (справа №545/903/22) про те, що думка потерпілого щодо виду та розміру покарання, визначення порядку його відбуття не є вирішальною в питанні його призначення.
Саме покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.
- 4.3. початку строку відбуття покарання, запобіжного заходу та зарахування строку
попереднього ув`язнення і запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у строк
До набрання вироком чинності запобіжний захід обвинуваченому слід залишити у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло будинок АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 6 год. 00 хв. наступного, зобов`язавши обвинуваченого прибувати до суду за кожного вимогою та поклавши на нього наступні обов`язки:
- не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання слід рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку суду.
Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 72 КК України
5. Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
7. Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_13 був попередньо ув`язнений з 08.07.2025 (з дня затримання (протокол затримання від 08.07.2025) по 09.07.2025 (день його звільнення з місць попереднього ув`язнення) включно, і цей термін попереднього ув`язнення, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, підлягає зарахуванню в строк покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Крім того, відносно обвинуваченого з 11.07.2025 (ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 11.07.2025 про застосування запобіжного заходу) по 5.09.2025 включно (ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 5.09.2025 про зміну запобіжного заходу) було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який у відповідності до ч.7 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню в строк покарання із розрахунку 3 дні цілодобового домашнього арешту за 1 день позбавлення волі.
- 4.4 речових доказів та майна, на яке накладено арешт
Необхідність у арешті, накладеному ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 10.07.2025 на речовий доказ відпала, тому, у відповідності ст. 174 КПК України, цей арешт слід скасувати, а самі речові докази, згідно зі ст. 100 КПК України, слід :
- справу № 1852 про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 384803 від 08.07.2025 ) за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_7 , справу №1850 про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 384819) за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_7 повернути органу, який оформив ці справи (склав протоколи про адміністративні правопорушення) для їх до оформлення та скерування до уповноваженого органу для їх розгляду по суті,залишивши в матеріалах кримінального провадження копії цих справ, адже кінцеве рішення за вищевказаними протоколами не прийнято. При цьому судом враховується також і висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зроблений Верховним Судом в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду постанові від 2.10.2018 (справа №493/1096/15-к, провадження №51-2978 км 18) про те, що при вирішенні питання чи є порушення принципу «non bis in idem», тобто бути притягненим двічі до юридичної відповідальності, зокрема за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України слід мати на увазі, що кримінальне правопорушення стосується саме наслідків у виді спричинення середньої тяжкості, що не передбачає норма ст. 124 КУпАП, а тому відсутнє порушення ст.. 4 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод;
- медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 за № 5678 з диском із рентгенівськими знімками, - залишити КП «Хмельницька міська дитяча лікарня»,
- медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_9 за № 5675 з диском із рентгенівськими знімками, - залишити КП «Хмельницька міська дитяча лікарня»;
- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 302452, копію постанови Хмельницького міськрайонного суду № 3/686/8173/24 від 19.09.2024 стосовно ОСОБА_7 , CD-R диски та DVD-R диск з відеозаписами з нагрудних відеореєтраторів поліцейських,- зберігати при матеріалах кримінального провадження.
-4.5 цивільного позову
Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, підлягає задоволенню, з наступних мотивів.
Як видно із довідки №375 від 28.08.2025 та довідки - розрахунку, виданих КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ради зв`язку із отриманням під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_5 знаходилась на лікуванні у КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» Хмельницької міської ради з 08.07.2025 по 21.07.2025 (13 ліжко-днів); витрати лікарні на лікування ОСОБА_5 становлять 66 634 грн. 01 коп., з яких 65 884 грн. 61 коп. кошти Державного бюджету України та 749 грн. 40 коп. кошти бюджету Хмельницької міської територіальної громади.
Сам обвинувачений повністю визнав цей позов, і таке його визнання не суперечить вимогам Закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб, адже частинами 1,3 статті 1206 ЦК України визначено, що :
1. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
3. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
-4.6 процесуальних витрат
Процесуальні витрати ( документально підтвердженні витрати на залучення експертів) у даному кримінальному провадження становлять 5 794 грн. 10 коп. (2674,20 грн. + 3119, 90 грн.) які, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави.
5. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнано судом не доведеним
Тобто, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
6. Підстави для виправдання обвинуваченого і зазначенням мотивів
Здійснивши, у відповідності до ст. 337 КПК України, судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, в ході якого всебічно, повно та неупереджено з`ясувавши встановлені під час кримінального провадження обставини, перевіривши їх доказами, оцінивши ці докази з точки зору їх достовірності, належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд, приходить до висновку про відсутність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, кримінального правопорушення, з наступних мотивів.
Як видно із долученої до матеріалів провадження копії постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2024, на ній наявна власноручно зроблена ОСОБА_7 відмітка про отримання копії цієї постанови 18.12.2024. Сам обвинувачений у судовому засіданні підтвердив це факт та свою обізнаність зі змістом цієї постанови суду, що набрала законної сили, якою його позбавлено права керування транспортними засобами. Підтвердив обвинувачений також і факт керування у вказаний час та місці зазначеним транспортним засобом.
Разом з тим, на переконання суду, такі дії обвинуваченого не утворюють складу інкримінованого йому, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, кримінального правопорушення «умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили».
Так, право керування транспортними засобами не являється невід`ємним (природнім) правом людини і не отримується людиною автоматично з моменту її народження. Це право є набутим спеціальним правом, і надається державою фізичній особі після виконання цією особою певних умов (досягнення відповідного віку, відсутність медичних протипоказань, проходження повного курсу навчання за відповідними програмами та успішної здачі іспитів (ст. 15 Закону України «Про дорожній рух»)). Документом, який посвідчує факт надання державою певній особі права керування транспортними засобами відповідної категорії, є посвідчення водія (посвідчення на право керування транспортними засобами), яке держава, в особі відповідних органів, видає цій особі. Цього права особа може бути позбавлена, в тому числі і за рішенням суду - у разі вчинення відповідного кримінального чи адміністративного правопорушення.
Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 04.09.2023 (справа №702/301/20) особі, яку визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого відповідною частиною статей 286,286-1 КК України , суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, незалежно від того чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Поняття «позбавлення права керування транспортними засобами» та «заборона керування транспортними засобами» не є тотожніми.
Позбавлення права керувати транспортними засобами як покарання чи як стягнення застосовується судом до конкретної особи, яка вчинила відповідне кримінальне чи адміністративне правопорушення, а заборона керування транспортними засобами особам, які не мають права керування транспортними засобами (ніколи отримували посвідчення водія відповідної категорії чи позбавлені права керування транспортними засобами судом чи щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ) встановлена Законом України «Про дорожній рух» та Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.
Як вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 18.11.2025 (справа №484/5247/21, провадження 51-4144км 24) об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 382 КК України, має дві різні форми вчинення :
1) умисне невиконання судового рішення, яке полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання судового рішення (вироку, рішення, ухвали, постанови), що набрало законної сили , передбачених законом заходів щодо його виконання;
2) перешкоджання виконанню судового рішення, яке передбачає протидію особи реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації.
Обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновано такий склад передбаченого ч.1 ст. 382 КК України кримінального правопорушення як «умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили».
Статтею ст.129-1 Конституції України визначено :
«Суд ухвалює рішення іменем України.
Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд».
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Порядок виконання постанови про позбавлення спеціального права, ухваленої за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, врегульовано главою 30 КУпАП.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 317 КУпАП «Постанова про позбавлення права керування транспортним засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції», а ст. 317-1 КУпАП визначено :
«Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.
У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».
Вчинення будь - яких інших дій чи утримання від вчинення таких дій на виконання постанови про позбавлення права керування транспортними засобами, ухваленої у справі про адміністративне правопорушення, Закон не передбачає.
Тобто, вищезазначена правова норма покладає на особу, яку позбавлено права керування транспортними засобами обов`язок негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції, якщо таке посвідчення не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 КУпАП, і не встановлює заборони такій особі керувати транспортними засобами протягом строку позбавлення права керування транспортними засобами.
Така заборона встановлена ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» і за порушення цієї заборони особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, законодавець передбачив адміністративну відповідальність, зокрема така особа несе адміністративну відповідальність за відповідною частиною статті 126 КУпАП.
Встановленого ст.317-1 КУпАП обов`язку негайної здачі посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції обвинувачений ОСОБА_7 не порушував, адже, як встановлено судом, він ніколи не отримував посвідчення водія (посвідчення на право на керування транспортним засобами будь-якої категорії), а також посвідчення тракториста машиніста, а тому і не міг його здати до уповноважених органів Національної поліції.
Крім того, саме формулювання обвинувачення ОСОБА_7 у обвинувальному акті викладено як «вчинене з метою невиконання умисне ухилення від виконання постанови суду, що набрала законної сили в частині позбавлення права керування транспортними засобами». Такого складу кримінального правопорушення ч.1 ст. 382 КК України не містить, а за ухилення від відбування того чи іншого покарання чи адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, законодавець окремо передбачив кримінальну відповідальність (ст.ст. 389, 389-1, 389-2, 390 КК України).
За таких обставин за цим обвинуваченням за ч.1 ст. 382 КК України ОСОБА_14 , у відповідності до вимог абз. 2 ч.1 ст. 373, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, підлягає виправданню, оскільки встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України,
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишити у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло будинок АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 6 год. 00 хв. наступного дня, зобов`язавши його прибувати до суду за кожного вимогою та поклавши на нього наступні обов`язки:
- не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку суду.
У строк відбуття ОСОБА_7 покарання зарахувати :
- строк його попереднього ув`язнення з 08.07.2025 по 09.07.2025 включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі;
- строк, протягом якого відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме з 11.07.2025 по 5.09.2025 включно із розрахунку 3 дні цілодобового домашнього арешту за 1 день позбавлення волі.
За ч.1 ст. 382 КК України ОСОБА_7 виправдати, оскільки встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Цивільний позов прокурора задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь :
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 5 794 грн. 10 коп. документально підтверджених витрат на залучення експертів.
- справу № 1852 про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 384803 від 08.07.2025 ) за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_7 , справу №1850 про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 384819) за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_7 повернути органу, який оформив ці справи (склав протоколи про адміністративні правопорушення) для їх до оформлення та скерування до уповноваженого органу для їх розгляду по суті, залишивши в матеріалах кримінального провадження копії цих справ;
- медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 за № 5678 з диском із рентгенівськими знімками, - залишити КП «Хмельницька міська дитяча лікарня»,
- медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_9 за № 5675 з диском із рентгенівськими знімками, - залишити КП «Хмельницька міська дитяча лікарня»;
- копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 302452, копію постанови Хмельницького міськрайонного суду № 3/686/8173/24 від 19.09.2024 стосовно ОСОБА_7 і CD-R диски та DVD-R диск з відеозаписами з нагрудних відеореєтраторів поліцейських,- зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його оголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя