16 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, займає посаду старшого інструктора з комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України -
В обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідування встановлено, що у зв`язку із збройною агресією РФ проти України, 24 лютого 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022. 22 травня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року №341/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ у зв`язку з військовою агресією РФ проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.
Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 182 від 10.04.2024 майора ОСОБА_7 призначено на посаду начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку він прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою 17 квітня 2024 року.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупція це використання особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.
Нормами ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, зазначеним у частині першій ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Положеннями ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вимоги для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
У період часу з 01 серпня 2022 року по 30 вересня 2025 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проходив військову службу за контрактом укладеним із Міністерством оборони України в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , строком на три роки.
02 жовтня 2025 року ОСОБА_8 , на виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою зарахування на військовий облік надав свої документи до ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
02 жовтня 2025 року ОСОБА_7 , займаючи посаду заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу покладених на нього обов`язків за посадою, дізнався, що військовозобов`язаний ОСОБА_8 подав до ІНФОРМАЦІЯ_7 документи для взяття його на військовий облік.
Так, з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 03 жовтня 2025 року приблизно о 17 годині, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час особистого спілкування з військовозобов`язаним ОСОБА_8 повідомив останньому, що він буде мобілізований до військової частини ЗСУ або поза власним бажанням змушений укласти контракт із Міністерством оборони України та проходити військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_7 . При цьому на запитання ОСОБА_8 чи може він бути зарахованим на військовий облік та отримати відстрочку від мобілізації на підставах, передбачених діючим законодавством України, ОСОБА_7 запропонував останньому повернутись додому та обміркувати пропозицію щодо укладання контракту та подальшого проходження військової служби за контактом.
Цього ж дня, ОСОБА_8 зателефонував своєму знайомому старшому інструктору з комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 , 07 червня 1993 року ОСОБА_5 , який знайомий з ОСОБА_7 з проханням допомогти йому у вирішенні питання, щодо взяття його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Після встановлення зазначеного факту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від військовозобов`язаного ОСОБА_8 для себе за прийняття ним, як уповноваженою на виконання функцій держави особою рішення щодо зарахування військовозобов`язаного ОСОБА_8 на військовий облік.
03 жовтня 2025 року ОСОБА_5 в телефонній бесіді з ОСОБА_8 повідомив останньому, що йому з метою вирішення питання, щодо зарахування його на військовий облік необхідно знову поспілкуватись з заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 та виконати вимогу, яку він висуне.
Так з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , 07 жовтня 2025 року приблизно о 17 годині, перебуваючи на своєму робочому місці у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 під час особистого спілкування з військовозобов`язаним ОСОБА_8 повідомив останньому, що він мусить укласти новий контракт із Міністерством оборони України та проходити службу в ІНФОРМАЦІЯ_7 у випадку відмови ОСОБА_8 він не буде зарахований на військовий облік та буде оголошений в розшук як особа, яка не з`явилась до ТЦК та СП за місцем мешкання у встановленому законом порядку з метою зарахування на військовий облік, та в подальшому мобілізований до військової частини ЗСУ.
15 жовтня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 10 жовтня 2025 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , від 15 жовтня 2025 року , протоколом залучення особи до конфіденційного співробітництва від 10 жовтня 2025 року, протоколом огляду копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 14 жовтня 2025 року, протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України в ході затримання якого вилучено 20 купюр номіналом 100 доларів США кожна від 14 жовтня 2025 року, іншими матеріалами кримінального провадження.
Зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, що в свою чергу відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.
Згідно вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.
Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, разом з тим відповідно до примітки до ст. 45 КК України, інкримінований ОСОБА_5 злочин відноситься до корупційних правопорушень, що у випадку визнання винним ОСОБА_5 та призначення покарання у вигляді позбавлення волі, унеможливлює застосування відносно ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, тому розуміючи невідворотність покарання, підозрюваний з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чим перешкоджатиме досудовому розслідуванню та виконанню процесуальних рішень.
Враховуючи обставини скоєного правопорушення, доведення вини ОСОБА_5 багато у чому залежить від показань свідків та їх позицій під час судового розгляду, з яким ОСОБА_5 знайомий особисто, крім того може мати спільних знайомих, у зв`язку з чим не виключена можливість незаконного впливу на свідка ОСОБА_8 прямо чи з залученням третіх осіб, у зв`язку з чим встановлена наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинив корисливий злочин, тож перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність, спрямовану на отримання незаконної вигоди, оскільки матиме можливість вільно пересуватися в межах міста, спілкуватися і впливати на працівників РТЦК та СП міста Запоріжжя та Запорізької області.
Разом з тим, зважаючи на встановлені ризики інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин:
- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- особиста порука на адресу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 . Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
- застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді застави.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з забороною залишати місце свого мешкання з 0 години до 06 години наступного дня, в рамках строку досудового розслідування, з покладанням на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: не залишати з 00 години до 05 години наступної доби місце фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду; не виїжджати за межі зареєстрованого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та іншими свідками у кримінальному провадженні; утримуватися від спілкування з підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечував.
В судовому засіданні захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів останніх є запобіжні заходи.
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Мета та підстави застосування запобіжного заходу визначені ст.177 КПК України, а обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу - ст.178 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
При вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
15.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.
Так, слідчим у клопотанні та доданих документах, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, що підтверджується доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 10 жовтня 2025 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 , від 15 жовтня 2025 року , протоколом залучення особи до конфіденційного співробітництва від 10 жовтня 2025 року, протоколом огляду копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 14 жовтня 2025 року, протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України в ході затримання якого вилучено 20 купюр номіналом 100 доларів США кожна від 14 жовтня 2025 року, іншими матеріалами кримінального провадження.
Перевіряючи доводи клопотання та заперечення сторони захисту, слідчий суддя враховує, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач може зробити висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, питання остаточної кваліфікації дій, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення відповідного злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
З цього приводу слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину, його вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваного, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, мешкає у цивільному шлюбі, офіційно працюючого, раніше не засудженого.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 усвідомлюючи ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється, який є тяжким злочином та можливе покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування.
Крім того, ОСОБА_5 використовуючи знайомства зі свідками, може впливати на них у кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність, спрямовану на отримання незаконної вигоди, оскільки матиме можливість вільно пересуватися в межах міста, спілкуватися і впливати на працівників РТЦК та СП міста Запоріжжя та Запорізької області.
Враховуючи докази, що надані сторонами кримінального провадження, обставини, визначені ст. 178 КПК України, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні є достатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, у зв`язку з чим клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, а саме заборонивши підозрюваному залишати у період доби з 00-00 години до 05-00 години наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до вимог ч.5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне в межах строку досудового розслідування покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: не залишати з 00-00 години до 05-00 години наступної доби місце фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду; не виїжджати за межі зареєстрованого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та іншими свідками у кримінальному провадженні; утримуватися від спілкування з підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 195, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, заборонивши у період доби з 00-00 год. до 05-00 год. наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_5 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
1) не залишати з 00-00 години до 05-00 години наступної доби місце фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;
3) не виїжджати за межі зареєстрованого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) утримуватися від спілкування зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та іншими свідками у кримінальному провадженні;
5) утримуватися від спілкування з підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ;
6) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
В разі невиконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити строк дії вказаної ухвали до 15 грудня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1