Справа № 507/2394/25
Провадження № 1-кп/507/102/2025
Номер рядка звіту 69
В И Р О К
02.12.2025 рокуселище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Любашівського району села Познанка Перша, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2021 року, до 4 років 3 місяців позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, 13.08.2025 року, звільнений від відбування покарання після відбуття строку покарання, -
про обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,
ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин:
27 жовтня 2025 року, приблизно о 20 годині, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний намір, направлений на незаконне проникнення до житла, прийшов до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке перебуває у власності ОСОБА_4 .
Після чого, у цей же день та час, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою використання житлового будинку для проживання, шляхом вільного доступу зайшов на частково огороджену територію вищевказаного домоволодіння та переконавшись у відсутності власниці, порушуючи ст. 30 Конституції України, за відсутності визначених законом підстав, в порушення встановленого законом порядку, без будь-якого дозволу та всупереч волі ОСОБА_4 , за допомогою сили рук відчинив вікно житлового будинку домоволодіння та незаконно проник в середину будинку, чим порушив право на недоторканість житла, де почав проживати до 09.11.2025 року.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла особи.
Частинами 2,3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій він зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.
Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 , зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Також, до обвинувального акту надано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчинені кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали обвинувального акту та зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена.
Дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України, а саме: незаконне проникнення до житла особи.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, має постійне місце проживання на території України, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимий вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.09.2021 року за ч.1ст. 187 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 13.08.2025 року по відбуттю строку покарання, а також суд згідно ст. 66 КК України враховує пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та обтяжуючу обставини. Відповідно до ст. 67 КК України обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
За таких обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги дані про особу ОСОБА_3 , обставини скоєного правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_3 , не має стабільного заробітку, не працює, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 , покарання в межах санкції частини ч.1 статті 162 КК України у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових злочинів.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_3 , не обирався, підстав для його обрання не має.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду області через Любашівський районний суд Одеської області з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1