Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/1663/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , під час розгляду у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 обвинувачують у вчиненні незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями або сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, обґрунтоване причетністю ОСОБА_5 до вміненого злочину, його тяжкістю та суспільною небезпечністю, а також існуванням ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на свідків, а також знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З`ясувавши заперечення сторони захисту суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності та обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_5 до вміненого йому діяння була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні запобіжного заходу.

Незважаючи на наявність у обвинуваченого місця проживання, сім`ї та неофіційної роботи, оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, суд з цим погоджується, виходячи з наступного.

Доводи прокурора про існування ризику можливого знищення обвинуваченим, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, є припущеннями, оскільки обвинувальні докази у справі зібрані у відповідних процесуальних формах, відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, та відсутні будь-які переконливі докази можливого здійснення обвинуваченим таких дій.

Водночас, вмінене обвинуваченому діяння характеризується підвищеною суспільної небезпекою, а також суворими мірами покарання, яке може бути призначено у разі визнання винуватим, що обвинувачений цілком усвідомлює. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення обвинуваченим території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу слідчого судді, обґрунтовує продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, обвинувачений не має жодних легальних джерел для належного матеріального існування, а інкриміноване йому діяння було обумовлено в тому числі і намаганням подолати виниклі матеріальні труднощі, а відтак необхідно визнати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик продовження злочинної діяльності корисливої спрямованості.

До теперішнього часу виключається і те, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, надасть йому можливість здійснювати неправомірний вплив на свідків для надання показань, які б також допомогли обвинуваченому уникнути відповідальності за вчинене.

Необхідно також виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином продовжує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на свідків в даному кримінальному провадженні.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції», оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , спрямовано на шкоду обороноздатності України, в умовах воєнного стану, в період часу, коли продовжує тривати агресивна війна з боку російської федерації проти України.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин вміненого тому злочину, суд вважає за необхідне залишити без змін раніше визначений слідчим суддею розмір застави у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який передбачений для осіб, обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, із продовженням строку дії раніше покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.176-178,183,369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и л в:

Клопотання прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - до 10 грудня 2025 року включно.

Залишити без змін визначений ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 18 липня 2025 року розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України - у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу, після чого ОСОБА_5 звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із свідками в даному провадженні строком на два місяці.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Головуючий ОСОБА_1