Справа № 473/6540/25
Номер провадження1-кп/473/478/2025
ВИРОК

іменем України

"19" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження №0000220 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, приватного підприємця, неодруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, зареєстpований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1.12.05.2003 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст.296, ч. 2 ст.186 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі;

2.30.01.2006 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.5 ст.27 ч.1 ст.121, ч.2 ст.185, ч. 5 ст.185 КК України до 8 років позбавлення волі;

3.07.06.2018 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст.303, ч.2 ст.369 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,; 08.07.2021 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, які відбув 30.05.2023;

4.12.05.2025 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 12.05.2025 за ч. 1 ст.28 ч. 2 ст.125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, покарання не відбуте;

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.01.2025 приблизно о 00:15 год. за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Литовська,6, знаходився легковий автомобіль CHEVROLET EPICA з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 . В даному автомобілі знаходились ОСОБА_5 та його колишня співмешканка ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є колишніми співмешканцями на них розповсюджуються вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Під час спілкування, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої, на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 наніс правою рукою два удари кулаком в область обличчя ОСОБА_4 . В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на верхній губі та синця в області нижньої щелепи зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю та пояснив, що він є приватним підприємцем, надає послуги з перевезень пасажирів. ОСОБА_5 співмешкав з ОСОБА_4 і вони розійшлись рік тому. В той день йому зателефонувала подруга потерпілої та замовила таксі. Обвинувачений приїхав та побачив, що там крім дівчини, яка замовила таксі, знаходилася і потерпіла з дитиною. Між ними виникла сварка, так як ОСОБА_5 не бажав, щоб подруга потерпілої начувала у ОСОБА_4 . Під час сварки він двічі вдарив потерпілу кулаком в обличчя. В скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що ОСОБА_5 дійсно під час сварки наніс їй два удари кулаком в обличчя, внаслідок чого в неї була розбита губа та був синець на щелепі.

Згідно висновку експерта №234 від 20.11.2025, у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на верхній губі, синця в області нижньої щелепи зліва, які виникли не менш ніж від двократної травматичної дії тупого предмету. Ушкодження, виявлені у потерпілої відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції. Суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням висновку судової медичної експертизи та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, спричиненому ОСОБА_4 , належить кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення, щодо особи з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Обираючи міру покарання, обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, а саме те, що це є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілої, яка просила його суворо не карати, те, що ОСОБА_5 посередньо характеризується, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за скоєння кримінальних правопорушень проти здоров`я особи, та вважає можливим призначити йому покарання у вигляді громадських робіт.

Суд вважає, що, дане покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50, 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, від 12.05.2025, ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст.28 ч. 2 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт. Покарання за даним вирок не відбуте.

Вимогами ч. 1 ст. 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Таким чином, до призначеного покарання ОСОБА_5 за цим вироком, слід частково приєднати не відбуте покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.05.2025 та призначити остаточне покарання ОСОБА_5 за правилами ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.05.2025 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: