Номер провадження: 11-сс/813/1955/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2025 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, із неповною вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000414 від 01.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , та продовжено відносно ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 25.10.2025 року, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, та прокурором надано матеріали, які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою визначити запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі або визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

-пред`явлена підозра необґрунтована, докази наявні в матеріалах провадження не свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчиненого, покази потерпілого суперечать один одному;

-ризики заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені жодним доказом;

- суд не прийняв до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки;

- крім того зазначає, що суд безпідставно не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 та просив її задовольнити;

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки клопотання про забезпечення його участі захисником не заявлялось. Підозрюваний також не подавав клопотання про забезпечення його участі в суді апеляційної інстанції.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повному обсязі з огляду на таке.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що 03.06.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

26.06.2025 року ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень неодноразово була предметом перевірки як слідчого судді, так і апеляційного суду та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , якими підтверджуються обставини вчинення кримінальних правопорушень; протоколами пред`явлення впізнання за фотознімками за участю потерпілих, які впізнали підозрюваних ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_8 , як осіб, що вимагали в них грошові кошти; протоколом огляду місця події від 24.04.2025 року, в ході якого виявлено транспортний засіб марки «БМВ М5» д.н.з. НОМЕР_1 , яким незаконно заволоділи підозрювані; протоколом затримання ОСОБА_17 у порядку ст. 208 КПК України, в ході якого в останнього вилучено предмет схожий на пістолет та ніж, які за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_17 використовував у своїй злочинній діяльності для здійснення погроз та психологічного тиску на потерпілого ОСОБА_11 , з метою вимагання грошових коштів; протоколом затримання ОСОБА_16 у порядку ст. 208 КПК України, в ході якого в останнього вилучено предмет схожий на ніж, який ОСОБА_16 за версією органу досудового розслідування, використовував у своїй злочинній діяльності для здійснення погроз та психологічного тиску на потерпілого ОСОБА_11 , з метою вимагання грошових коштів; протоколом затримання ОСОБА_15 у порядку ст. 208 КПК України, в ході якого в останнього вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «БМВ М5» д.н.з. НОМЕР_1 , яким незаконно заволоділа у потерпілого ОСОБА_11 вказана група; протоколами огляду заявника ОСОБА_11 , вручення йому грошових коштів та добровільної видачі, якими підтверджується заволодіння грошовими коштами останнього; протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій спостереження за особою, якими підтверджуються обставини вчинення кримінальних правопорушень та причетність до них ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 ; протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео- контроль особи, якими підтверджуються обставини вчинення кримінальних правопорушень та причетність до них ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , а також надання ОСОБА_15 наказів та вказівок іншим учасникам організованої групи ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; вилученими у підозрюваних мобільними телефонами, та інформацією, що в них міститься (листування та голосові повідомлення, що стосуються діяльності організованої групи).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000414 від 01.04.2025 року до 6 (шести) місяців, тобто до 25.10.2025 року.

Таким чином, прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність продовження застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 146 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у їх вчиненні у випадку направлення обвинувального акту до суду, враховуючи зухвалий характер вказаних злочинів, а також те, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою категорично не погоджується та міцних соціальних зв`язків не має, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження продовжує існувати.

Також, слідчий суддя вважав, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у тому числі, грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, внаслідок вимагання у потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 наразі продовжує існувати, адже органом досудового розслідування здійснюються дії для збирання всіх необхідних доказів, а тому підозрюваний задля приховування своєї протиправної діяльності може знищити, сховати та спотворити будь-яку із речей чи документів.

Окрім того продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може впливати на потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з метою схилення не давати показання, оскільки, відповідно до приписів ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може вплинути на свідків та потерпілих до допиту їх в суді.

Твердження сторони захисту про те, що при розгляді клопотання, слідчий суддя не врахував вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність місця проживання, його майновий стан, спосіб життя та інші обставини, що характеризують його особу, не відповідає дійсності, адже слідчий суддя зазначив в ухвалі, що враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, специфіку та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, тому, ризик у вигляді переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, на теперішній час існує.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним наявності ризикам, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, що не зможе бути забезпечено застосуванням іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий навів обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 неможливо, оскільки для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати певний обсяг обов`язкових слідчих та процесуальних дій, а також скласти обвинувальний акт, на що потрібен час.

Натомість, апеляційний суд наголошує на тому, що обсяг дій, необхідних для завершення досудового розслідування визначається слідчим та прокурором, та не може бути предметом апеляційного розгляду під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Довід захисника про те, що слідчий суддя, порушивши вимоги діючого КПК України, не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не враховує, адже, слідчий суддя не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризиків незаконного впливу на свідків, а також особи підозрюваного, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі, визначення застави не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Окрім того, продовживши запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах не визначав альтернативний запобіжний захід у виді застави із посиланням на п.1 ч.4 ст.183 КПК, так як що злочини у вчинені яких підозрюється ОСОБА_8 , вчинені із погрозою застосуванням насильства над потерпілим та погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Дійшовши висновку про законність та обґрунтованість оскарженої ухвали, апеляційний суд також враховує, що на момент апеляційного розгляду ОСОБА_8 тримається під вартою на підставі іншого судового рішення.

При цьому, саме дії захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 призвели до неможливості розгляду провадження до спливу строку запобіжного заходу, на підставі чого колегією суддів прийнято рішення в порядку ст. 324 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000414 від 01.04.2025 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25.10.2025 року без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4