Номер провадження: 11-кп/813/1974/25
Справа № 497/2599/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Болградської окружної прокурори Одеської обл. ОСОБА_7 на вирок Болградського районного суду Одеської обл. від 08.05.2025 у к/п № 0000130 від 23.08.2024 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городнє Болградського р-ну Одеської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано:

- винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності й закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України к/п № 0000130 від 23.08.2024 в цій частині;

- винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн та зобов`язано ОСОБА_8 сплатити штраф протягом одного місяця з моменту набрання цим вироком законної сили.

Речовий доказ після набрання даним вироком законної сили, а саме підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 21.02.2019 на який накладено арешт ухвалою слідчого судді від 20.03.2025 вирішено знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 суд вирішив не обирати.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, приблизно в середині лютого 2019 року (більш точну дату та час не встановлено) в м. Болград Одеської обл. обвинувачений ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, порядок видачі якого передбачений «Положенням про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», що затверджене Постановою КМУ, та реалізуючи свій намір на незаконне керування машинами відповідних категорій «А1, А2, В1, С, 01, Е1, П, ві», з метою незаконною набуття такого права шляхом отримання підробленого відповідного посвідчення, вступивши у змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_9 » щодо спільного з ним виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста категорій «А1, А2, В1, С, Э1, Е1, П, СІ», та узгодивши з ним зміст виконуваних функцій кожного і обговоривши деталі виготовлення посвідчення тракториста-машиніста і суму винагороди, отримав підроблене посвідчення тракториста-машиніста та використовував його у подальшому для уникнення можливості адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з порушенням Правил дорожнього руху України.

Надалі, ОСОБА_8 , діючи спільно у змові з вказаною невстановленою вищевказною особою на ім`я « ОСОБА_9 » надав йому копію свою паспорту та відповідну свою фотографію для виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста категорій «А1, А2, В1, С, 01, Е1, П, 01». Крім цього, ОСОБА_8 за вказаних обставин здійснив фінансування виготовлення підробленого документу, шляхом надання невстановленій особі грошових коштів у сумі 500 гривень, при цьому усвідомлював, що зазначена невстановлена особа не має право видавати такий документ.

Згодом, за невстановлених обставин (у невстановлений час та місці), невстановленою особою, невстановленим способом, на підставі отриманих анкетних даних ОСОБА_8 було виготовлено підроблений офіційний документ, а саме, - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 21.02.2019, нібито видане ГУ Держпродспоживслужби в Одеській обл. на ім`я ОСОБА_8 , яке в дійсності йому не видавалося та яке, нібито, надавало йому право керування машинами категорій «А1, А2, В1, С, 01, Е1, П, Ш».

Після цього, навесні 2019 року, діючи з тим же умислом, з тією ж метою, ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Болград Одеської області, отримав зазначене підроблене посвідчення тракториста-машиніста від вказаної невстановленої особи.

Окрім цього, 23.08.2024 приблизно о 13.30 годині, ОСОБА_8 , під час керування механічним транспортним засобом трактором марки «Беларус МТЗ 80Л» реєстр. номер 15667, керування якого згідно Постанови КМУ № 217 від 02.04.1994 потребує наявності посвідчення тракториста-машиніста категорії «А 1», - був зупинений працівниками поліції у складі екіпажу «Брама-153» сектору реагування патрульної поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області на автодорозі 0-160707 при в`їзді з с. Городнє Болградського району Одеської області.

За зазначених вище обставин, ОСОБА_8 , діючи з умислом спрямованим на використання завідомо підробленого документу, з мотивів підтвердження нібито наявності у нього права на керування вказаним трактором, достовірно знаючи, що він не отримував законним способом посвідчення тракториста-машиніста, пред`явив вказаним працівникам поліції вищевказаний завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення тракториста-машиніста на власне ім`я серії НОМЕР_1 від 21.02.2019, нібито видане ГУ Держпродспоживслужби в Одеській обл., яке нібито надавало йому право керування машинами категорії «А1», яке в дійсності йому не видавалося, чим, за сукупністю вчиненого, - умисно скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення офіційного документа, який видасться та посвідчується установою, яка має право видавати га посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем та іншою особою, вчинені за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа.

Оскільки ОСОБА_8 вчинив нетяжкий злочин, що кваліфікований за ч. 3 ст. 358 КК України більше ніж п`ять років тому, то на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а тому кримінальне провадження в цій частині за ч. 3 ст. 358 КК України підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Болградської окружної прокурори Одеської обл. ОСОБА_10 не погодися з вироком суду 1-ої інстанції в частині посилання суду 1-ої інстанції на визнання винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 358 КК України, оскільки суд 1-ої інстанції у порушення приписів кримінального процесуального закону вийшов за межі судового розгляду та погіршив становище обвинуваченого.

Окрім того, прокурор зауважив, що суд 1-ої інстанції зобов`язав обвинуваченого ОСОБА_8 сплатити штраф протягом одного місяця з моменту набрання вироком законної сили, що не передбачено КПК України.

За таких обставин прокурор ОСОБА_10 просить змінити оскаржуваний вирок, виключити з резолютивної частини вироку посилання на визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 358 КК України та зобов`язання ОСОБА_8 сплатити штраф протягом одного місяця з моменту набрання вироком законної сили.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 та просила її задовольнити, водночас захисник та обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились.

Від обвинуваченого ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти чого не заперечувала прокурор ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вказаного вироку свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає не в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до ст. 96 КК України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п. 2 ч. 4 цієї статті у резолютивній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом, у тому числі про позбавлення державної нагороди України; початок строку відбування покарання; рішення про застосування примусового лікування чи примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування; рішення про призначення неповнолітньому громадського вихователя; рішення про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; рішення про цивільний позов; рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень; рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації; рішення про відшкодування процесуальних витрат; рішення про винагороду викривачу; рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили; рішення про залік досудового тримання під вартою; строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження; порядок отримання копій вироку та інші відомості; рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Отже, виходячи з диспозиції вказаної норми процесуального закону суд в разі визнання особи винною за результатами розгляду справи ухвалює вирок.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 або п. 1-2 ч. 2 цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу. За ч. 11 цієї ж статті ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

При цьому, суд 1-ої інстанції зазначеним вироком визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнив його від кримінальної відповідальності за цією статтею у зв`язку з закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Тобто, суд 1-ої інстанції вироком закрив кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає повноважень суду ухвалюючи вирок по справі одночасно закривати провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Натомість, у випадку закриття кримінального провадження на підставі вказаної статті суд зобов`язаний постановити ухвалу, яка в подальшому може бути оскаржена в апеляційному порядку.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме принцип верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з приписів ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

В той же час, у відповідності до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Отже, оскільки суд 1-ої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд на підставі п. 5 ч. 1 ст. 407, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України скасовує вирок в частині закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 358 КК України.

Окрім того, як було вище зазначено, суд 1-ої інстанції, закриваючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 358 КК України визнав його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд 1-ої інстанції не врахував, що в результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння (постанова ККС ВС від 18.02.2025 в справі № 712/8174/23).

Отже, оскільки суд 1-ої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для закриття к/п за обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, однак вирішив питання про закриття провадження не у встановлений процесуальним законом спосіб з констатацією вини обвинуваченого, апеляційний суд, враховуючи позицію сторони захисту, яка не заперечувала щодо закриття кримінального провадження у вище вказаній частині в суді 1-ої інстанції, скасовує вирок суду 1-ої інстанції в цій частині та постановляє свою ухвалу про закриття к/п № 0000130 від 23.08.2024 в частині притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності оскільки закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Щодо зобов`язання ОСОБА_8 сплатити штраф протягом одного місяця з моменту набрання цим вироком законної сили апеляційний суд звертає увагу на наступному.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Апеляційний суд зауважує, що положеннями діючого кримінального процесуального законодавства не встановлено обов`язок суду в резолютивній частині вироку встановлювати строк, протягом якого має бути сплачений штраф, який призначений судом 1-ої інстанції як покарання у разі встановлення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Вказане питання стосується порядку виконання відповідного судового рішення та належить до компетенції органів, уповноважених здійснювати контроль за виконанням вироків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З врахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, суд 1-ої інстанції, встановлюючи строк сплати призначеного штрафу всупереч вимог КПК України вийшов за межі повноважень, наданих діючим законодавством, що є підставою для виключення з резолютивної частини вироку абзацу 3 щодо зобов`язання ОСОБА_8 сплатити штраф протягом одного місяця з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене та оскільки суд 1-ої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд констатує наявність достатніх підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 , скасування вироку в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині з мотивів наведених вище

Керуючись ст.ст. 24, 370, 373, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Болградської окружної прокурори Одеської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Болградського районного суду Одеської області від 08.05.2025, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України скасувати, в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині.

Закрити к/п № 0000130 від 23.08.2024, в частині притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Виключити з резолютивної частини вироку абзац 3 щодо зобов`язання ОСОБА_8 сплатити штраф протягом одного місяця з моменту набрання вироком законної сили.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4