Справа № 756/6904/25
Номер провадження № 1-кп/756/1415/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінального провадження, внесеного 26.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, який має професійно-технічну освіту, не працює, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

обвинувачену у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. У невстановлений під часу судового розгляду день та час, але не пізніше 13:00 год. 26.03.2025, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 3, що розташований в м. Києві по просп. Оболонський, побачила на землі пакунок, який обмотаний ізоляційною стрічкою зеленого кольору, що містив прозорий зіп-пакет із кристалоподібною речовиною білого кольору.

Оскільки ОСОБА_4 раніше вживала психотропні речовини, одразу усвідомила, що знайдений нею зіп-пакет містить психотропну речовину, унаслідок чого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту в великому розмірі.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 підняла зазначений зіп-пакет та сховала під пояс джинсів, чим незаконно безоплатно придбала та почала зберігати при собі психотропну речовину, для власного вживання без мети збуту.

Продовжуючи свої дії, 26.03.2025 о 13:00 год., ОСОБА_4 була зупинена працівниками поліції. На запитання працівників поліції щодо наявності у неї заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_4 повідомила, що має при собі пакет, у середині якого міститься психотропна речовина.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена в ОСОБА_4 кристалоподібна речовина білого кольору, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Загальна маса PVP в речовині - становить 3,735 грам, що є великим розміром.

1.2. Отже, ОСОБА_5 учинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований злочин вчинено обвинуваченою, тому просить визнати ОСОБА_4 винуватою та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

При цьому прокурор просив урахувати, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, на його думку, є щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнала повністю, у вчиненому щиро покаялась, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує та надала показання, що вживає психотропні речовини та наркотичну засоби. Страждає на наркотичну залежність, ніде не працює, хоча має дитину на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже має бажання позбутися наркотичної залежності.

Тож, коли побачила на землі пакунок, одразу зрозуміла, що там психотропна речовина, тому підібрала з метою власного вживання. Але пізніше була зупинена працівниками поліції, яким видала пакунок з речовиною. У вчиненому кається, просить надати шанс виправити поведінку, бажає пройти програму від наркозалежності.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає під тиском.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченої, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_4 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останньої є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як вказують матеріали досудового розслідування, ОСОБА_4 беззаперечно визнавала свою винуватість, співпрацювала з органом досудового розслідування, повністю повідомила про спосіб незаконного придбання та інші відомості, які їй були відомі щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_7 уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, що покарання є необхідним у тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що матеріальна шкода не завдана. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має професійно-технічну освіту, але не працює, незаміжня, хоча має малолітню дитину, яка мешкає з бабою. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.3. З урахуванням викладених обставин по справі, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

4.4. Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також пунктами 2, 4, 5 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. Крім того, застосування вказаних додаткових обов`язків та проходження відповідної пробаційної програми, яка передбачена для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, надасть можливість ОСОБА_4 змінити прокримінальне мислення та попередити вчинення нею нових злочинів, бо саме перевиховання є метою застосування покарання за вчинені особою правопорушення.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Суд ураховує, що стосовно обвинуваченої не застосовано запобіжного заходу. А отже, до набуття вироком законної сили запобіжний захід не слід обирати.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3. Речові докази, а саме: психотропна речовина PVP, масою 3,735 г., яку передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, відповідно до вимог ст. 100 КПК України слід знищити.

5.4. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-24/69176-НЗПРАП від 26.11.2024 у сумі 3183,60 грн, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4, 5 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

- пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/69176-НЗПРАП від 26.11.2024 у сумі 3183,60 грн - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: психотропна речовина - PVP, масою 3,183 г., яка зберігається у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1