Номер провадження по справі 1-кп/387/174/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2025 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, громадянина України, проходить службу у Збройних Силах України на посаді водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого : 23.12.2022 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч.4 ст. 296 КК України з призначеним покаранням у виді позбавлення волі на строк 3 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 2 роки; 21.02.2023 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 125 КК України з призначеним покаранням у виді штрафу у розмірі 850 грн (штраф сплачено 29.03.2023), судимість у встановленому порядку не знята і не погашена ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України
Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 29 серпня 2025 року, ОСОБА_4 висувається обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступними фактичними обставинами. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, 07.12.2024 о 07:46 приїхав на автомобілі ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору до громадського місці, а саме до автомобільної стоянки, яка розташована за адресою: вул. Павлівська, 54-Б, м. Новоукраїнка Кіровоградської області, між магазином ТОВ "Вересень плюс" (Файно Маркет) та місцем для торгівлі продовольчою групою товарів на якій також знаходився біля свого автомобіля марки ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_3 громадянин ОСОБА_6 .
В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в нахабному поводженні, бешкетуванні, тривалому порушенні спокою громадян.
Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії суперечать нормам моралі, проявляючи агресію, з мотивів явної неповаги до суспільства, тим самим показуючи свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки, прагнучи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставивши себе іншим громадянам, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, підійшов до ОСОБА_6 , який знаходився на вказаній стоянці та намагався припинити його хуліганські дії, в результаті якого ОСОБА_4 розпочав з ним словесну суперечку, в ході якої спричинив ОСОБА_6 , за допомогою правої руки тілесні ушкодження в області ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого сів до свого автомобіля та поїхав у невідомому напрямку.
В подальшому, ОСОБА_4 , не бажаючи припинення своїх протиправних дій о 08:04 знову повернувся на своєму автомобілі ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до стоянки де продовжував перебувати в середині свого автомобіля ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , та взявши дерев`яну палицю (биту), яку заздалегідь заготовив для нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до автомобіля останнього, розпочавши бити скло водійських, задніх пасажирських дверей з лівої сторони та лобове скло, після чого сів до свого автомобіля та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, поїхавши у невідомому напрямку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, щиро розкаюється у вчиненому, та що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України та бажає давати показання. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідний, щиро розкаюється. Показав суду, що 07.12.2024 біля 8 години ранку, він зі своїми друзями приїхали на автостоянку біля магазину "Файно Маркет" в м. Новоукраїнка, відпочивали та слухали музику. Хтось зробив їм зауваження щоб зробили музику тихіше, на що він відреагував та зменшив звук. Обвинувачений з друзями продовжили слухати музику та танцювати. Згодом до них підійшов потерпілий та зробив зауваження щодо їхньої поведінки, і почав висловлюватись нецензурною лайкою та ображати їх, на що обвинувачений відреагував нестримано та вдарив потерпілого в область голови. Потім він з друзями поїхав з автостоянки, проте, маючи відчуття образи, повернувся назад до автостоянки, взяв з автомобіля биту, підійшов до автомобіля потерпілого та наніс декілька ударів по склу водійських, задніх пасажирських дверей з лівої сторони та лобовому склу. Зазначив, що переосмислив вчинені дії та критично їх оцінив, наразі вважає, що вихід із даної ситуації можна було знайти без застосування сили, зробив відповідні для себе висновки на майбутнє. Також обвинувачений висловив бажання повернутись до військової служби.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 07.12.2024 він зі своєю дружиною приїхали на ринок біля магазину "Файно Маркет" в м. Новоукраїнка. Дружина продавала товари, а він сидів в машині. Згодом під`їхав автомобіль, з нього вийшло чотири людини, в тому числі обвинувачений, та почали танцювати. Потерпілий зробив їм зауваження та вказав, що в країні війна, люди гинуть, і їх веселощі наразі недоречні. Обвинувачений запитав чому він не воює, на що потерпілий відповів, що по віку вже не підходить. Потім обвинувачений підійшов до нього та завдав удару в область голови в результаті якого потерпілий впав та втратив свідомість. Коли обвинувачений поїхав з автостоянки він не бачив, оскільки був без свідомості. Коли він опритомнів, його посадили до автомобіля, де він і знаходився на момет коли приїхав обвинувачений та підійшовши до його автомобіля, почав наносити удари битою по лобовому склу та склу водійських і задніх пасажирських дверей з лівої сторони. Потерпілий зазначив, що, на його думку, обвинувачений такою поведінкою хотів похизуватися перед товаришами. Також зазначив, що обвинувачений не відшкодував завданих йому збитків, тоді як ремонт автомобіля склав 23 000 гривень.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом потерпілого, допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора щодо розгляду справи у спрощеному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти розгляду справи у спрощеному порядку.
З урахуванням того, що прокурор, потерпілий, обвинувачений та його захисник, не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілого, допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Суд оцінює, що показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, у суду не має.
Суд, обмежившись допитом обвинуваченого, його щирим визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, приходить до висновку, що дії останнього органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 296 КК України кваліфіковано вірно, та вина ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме, у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, є доведеною.
Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Судом були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 : вимога щодо судимостей та копія вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2022, відповідно до яких обвинуваченого було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України, він був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки; характеристика з місця проживання, відповідно до якої обвинуваченого характеризують посередньо; службова характеристика з місця служби, відповідно до якої обвинуваченого характеризують посередньо; довідка про перебування обвинуваченого на обліку у лікаря психіатра; довідка про не перебування обвинуваченого на обліку у лікаря-нарколога.
Також судом досліджено досудову доповідь особи обвинуваченого, відповідно до якої ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає разом із батьками та меншим братом. Має середню-спеціальну освіту. Закінчив Знам`янське ПТУ №12 та отримав спеціальність: слюсар з ремонту рухомого складу, помічник машиніста електровозу. До проходження служби в ЗСУ працював неофіційно в торгівельній сфері. З лютого 2024 року проходив службу на посаді водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . У обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства. Орган пробації зазначає, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторно правопорушення - виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства. Доказів на спростування обставин, викладених у досудовій доповіді у ході судового розгляду не було надано, тому суд вважає її обґрунтованою та враховує при визначенні міри покарання обвинуваченому.
Також суд бере до уваги висновок судово-психіатричного експерта №331 від 19.08.2025, відповідно до якого ОСОБА_4 страждає на органічний розлад особистості та поведінки змішаного генезу (перинатальна паталогія, ЧМТ), психоорганічний с-м, експлозивний варіант (згідно МКХ-10, F-07.83), проте даний розлад не досягає ступені душевного захворювання і недоумства, тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України , кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. При призначенні покарання просив врахувати обставини, які пом`якшують покарання, згідно з ч.1ст.66КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриття злочину, а також врахувати вчинення обвинуваченим правопорушення під час іспитового строку. Зазначив, що обвинуваченому доцільно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України , з урахуванням невідбутого покарання, призначеного вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2022 за ч.4 ст.296 КК України, остаточно визначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
У судових дебатах потерпілий ОСОБА_6 погодився із думкою прокурора стосовно призначення міри покарання.
У судових дебатах обвинувачений ОСОБА_4 заперечував стосовно призначення йому покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, просив призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
У судових дебатах захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив, призначаючи покарання зважати на молодий вік його підзахисного, визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, його щире каяття та бажання повернутись до військової служби, а відтак вважав, що для виправлення ОСОБА_4 достатнім буде покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує характер вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, роль обвинуваченого у вчиненні цього кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний стан, стан здоров`я. Також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення за ч. 4ст. 296 КК України яке, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. Обставин, які обтяжують, покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання останнього, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується принцип призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі, суд відповідно до ч. 1ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При призначенні ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, з урахуванням невідбутого покарання, призначеного вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2022 за ч.4 ст.296 КК України, остаточне покарання слід призначити у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів слід покласти на обвинуваченого.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 17, 100, 122, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями), суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно зі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2022, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
На підставі ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 зарахувати строк перебування під вартою з моменту затримання, а саме - з 13 липня 2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на 60 днів.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 6 367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.
Речові докази, а саме:
- оригінал медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 повернути власнику. Належним чином засвідчену копію медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження;
- оригінал медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 повернути власнику. Належним чином засвідчену копію медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 залишити в матеріалах кримінального провадження;
- дерев`яна палиця-бита - знищити після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільни м відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7