СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1427/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000469 від 09.05.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий

-05.05.2025 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 4 (чотири) роки,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України,

сторони та інші учасники провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів за таких обставин.

08.05.2025 приблизно о 15 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 104 ОСОБА_3 у невстановленої досудовим розслідуванням особи за грошові кошти у сумі 60 гривень придбав одну таблетку наркотичного засобу - метадон для особистого вживання без мети збуту. Надалі, усвідомлюючи, що вказана пігулка містить у собі наркотичний засіб метадон, ОСОБА_3 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання без мети збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено, поклав її до свого гаманцю, таким чином незаконно придбав та став зберігати при собі без мети збуту.

08.05.2025 в період часу з 17 год. 23 хв. по 17 год. 47 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 104-А ОСОБА_3 з сумки, яка була одягнута на ньому, вийняв гаманець, з якого дістав та видав одну таблетку білого кольору, яка згідно з висновком експерта містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,022 г.

Метадон (фенадон), згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розміром наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону), за який передбачена кримінальна відповідальність за ст. 309 КК України, є маса від 0,02 г до 1,6 г.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та показав, що відомості, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Пояснив, що біля аптеки, розташованої поруч зі станцією метро «Святошин», придбав у невідомого йому чоловіка одну таблетку метадона для власного вживання, оскільки протягом декількох років періодично вживав наркотичний засіб метадон. Коли він з придбаною таблеткою зайшов за ріг будинку, до нього підійшли працівники поліції, яким він добровільно видав таблетку. До вчиненого ставиться критично, щиро кається, просить строго не наказувати.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність виключення із кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуючої ознаки - вчинення протягом року після засудження за цією ж статтею і відповідно про перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, що не виходить за межі встановлених фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Як вбачається із наданих прокурором матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_3 вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2025 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України.

Враховуючи, що станом на 08.05.2025, тобто на момент вчинення інкримінованого правопорушення, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2025 не набрав законної сили, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, є неправильною.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 43 КПК засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому суд керується також висновком про застосування норми права, передбаченої ч. 2 ст. 309 КК України, у взаємозв`язку із приписами статей 32, 34, 35 КК України, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 21.08.2024 у справі №127/16102/23. Відповідно до вказаного висновку кваліфікуюча ознака, передбачена ч. 2 ст. 309 КК України, - «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею», уособлює собою як ознаки спеціальної повторності, пов`язаної із попереднім засудженням особи, так і спеціального рецидиву кримінальних правопорушень.

Оскільки рецидивом кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 34 КК України, визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення, а в даному випадку ОСОБА_3 такої судимості за ч. 1 ст. 309 КК України не має, то кваліфікуюча ознака, передбачена ч. 2 ст. 309 КК України, - «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею», в його діях відсутня.

Відтак дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог

ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, отже відсутні сумніви в його осудності, не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, раніше судимий, вчинив новий злочин маючи непогашену судимість за вчинення умисного злочину, а також до повного відбування покарання за попереднім вироком, ухилявся від суду, через що був оголошений у розшук.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилося в наданні правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд вважає неможливим призначення покарання у виді штрафу та виправних робіт, оскільки засуджений офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу.

Покарання у виді пробаційного нагляду суд вважає недостатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, оскільки ОСОБА_3 до повного відбуття покарання у виді пробаційного нагляду вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2025 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 4 роки. Покарання за цим вироком ОСОБА_3 не відбув та вчинив новий злочин, за який засуджується зараз. Таким чином, суд вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань відповідно до ст. 71 КК України та з урахуванням положень ст. 72 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого у даній справі не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2025 у виді 4 (чотирьох) років пробаційного нагляду, із розрахунку відповідно до ст. 72 КК України, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.

Строк відбування покарання рахувати з дня постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за проведення експертизи.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- одну таблетку білого кольору круглої форми, якамістить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,022 г, передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №5591) - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5