Провадження №11-сс/801/1031/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Миколаїв, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року задоволено погоджене із прокурором клопотання слідчого СВ ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000617, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.205 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 03.12.2025 оголошено підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування до 30 січня 2026 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, за умови внесення якої на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, останній може бути звільнений з-під варти.

У разі внесення застави обвинуваченим чи іншим заставодавцем на ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні, визначеними слідчим, прокурором;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України або вїзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вказав, що прокурором під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування менш суворих запобіжних заходів. Також на переконання слідчого судді у випадку внесення застави у максимальному розмірі, встановленому законом для тяжких злочинів, можна запобігти установленим ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2025 через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків фактичним обставинам провадження. Просить винести своє рішення, яким застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту, а у разі неможливості цього запобіжного заходу зменшити розмір застави до мінімального, визначеного для відповідної категорії злочинів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не взяв до уваги доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, недоведеність ризиків, недоведеність прокурором неможливості застосування менш суворих запобіжних заходів. Окремо захисник вказує на те, що слідчий суддя не взяв до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, проходить службу у Збройних Силах України, інкримінований злочин не пов`язаний із насильством. Також на переконання захисника судом не враховано майновий стан ОСОБА_10 , внаслідок чого визначена застава є явно непомірною.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону дотримано та висновки в частині необхідності застосування виключного запобіжного заходу а також визначення розміру застави, достатньої для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, належним чином умотивовані.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Окрім цього за приписами ст. 187 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Висновки щодо обґрунтованості підозри

Стосовно обґрунтованості підозри, суд зазначає, що за змістом п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1(с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1(с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Зі змісту ж оголошеної 03.12.2025 підозри та доданих до клопотання слідчого документів - протоколів вилучення наркотичних засобів у різних місяцях (закладок), в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Висновки щодо застосування виключного запобіжного заходу

Стосовно застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зазначає, що у цьому провадженні ОСОБА_7 оголошено підозру за ч. 2 ст. 307 КК України. Дане кримінальне правопорушення віднесено до тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та їх суспільна небезпека полягає у поширенні та впливу наркоманії на свідомість людей, їх мораль та спосіб життя.

Також слідчий суддя з огляду на початкову стадію досудового розслідування дійшов вірного висновку про досить високу імовірність ризиків ухилення від слідства, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню з боку підозрюваного.

Сукупність цих даних дають підстави на даний час дійти висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту.

Висновки щодо визначення застави

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Суд також виходить з того, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені застави: обставини кримінального правопорушення, особливий характер справи, майновий стан підозрюваного, його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб, масштаб його фінансових операцій, дані про особу підозрюваного, встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК, «професійне середовище» підозрюваного, шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, тощо.

У будь-якому випадку визначаючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя з метою запобігання установленим ризикам та забезпечення виконання особою процесуальних рішень, повинен покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, які об`єктивно можливо перевірити.

Стосовно розміру альтернативного запобіжного заходу суд зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, за яким ОСОБА_7 оголошено підозру, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Розмір застави для різних категорій кримінальних правопорушень (злочинів) визначений п. 1-3 абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, та з-поміж інших, щодо осіб, підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину, встановлений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Кримінальний процесуальний закон саме на слідчого суддю покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного та її розмір повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою вона може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

У цьому провадженні установлено, що ОСОБА_7 вперше притягається до кримінальної відповідальності, отримав поранення під час проходження служби у Збройних Силах України, яке значно ускладнює здатність до самообслуговування, та ці дані у сукупності вказують на неможливість внесення застави у максимальному розмірі, установленому для тяжких злочинів.

Відтак на переконання апеляційного суду розмір застави необхідно зменшити до сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка також буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2025 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000617, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.205 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави відносно ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000617, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.205 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 січня 2026 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень, за умови внесення якої на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, останній може бути звільнений з-під варти.

У разі внесення застави підозрюваним чи іншим заставодавцем покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати до уповноваженого державного органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинувченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: