Кримінальне провадження №629/5939/25
Номер провадження 1-кп/629/348/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000774 від 09.07.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одноробівка Золочівського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Так, постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.06.2024 у справі № 629/2638/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 08.05.2025 у справі № 612/270/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Після чого, у невстановлений в ході досудового розслідування час, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин у ОСОБА_4 , який достовірно знав про наявність вказаних постанов Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.06.2024, яка набрала законної сили 14.06.2024 та Близнюківського районного суду Харківської області від 08.05.2024, яка набрала законної сили 19.05.2025, будучи ознайомлений з ними належним чином та маючи реальну можливість їх виконання, виник злочинний умисел, направлений на умисне невиконання вказаних судових рішень в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 08.07.2025 о 09:40, діючи з метою підриву авторитету органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України, в частині обов`язковості виконання судових рішень, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом направленим на невиконання судових рішень в частині позбавлення права керування транспортними засобами, під час буксирування автомобілів, сів за кермо та почав керувати автомобілем марки ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Миру в м. Лозова Харківської області, де був зупинений працівниками ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, під час чого, було встановлено, що останній позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, відповідно до вище вказаних постанов суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюється у скоєному ним злочині.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, матеріалів, що підтверджують місцезнаходження речових доказів при цьому прокурор проти цього не заперечував.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, з вищою освітою, пенсіонер, розлучений, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Хворіє на онкозахворювання.

Згідно досудової доповіді Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 12.09.2025 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є середній, ризик небезпеки для суспільства середній.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене правопорушення, суд враховує таке.

Із урахуванням особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують, відсутності обтяжуючих обставин, обставин скоєння нетяжкого злочину та відношення до скоєного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті 382 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Суд вважає, що вищевказані обставини дійсно можуть бути підставою для застосування саме цієї міри покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та

відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Потерпілий та цивільний позов відсутні.

Відсутні витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням експертиз.

У кримінальному провадженні наявний речовий доказ, а саме: DVD-R диск з відеоматеріалами з нагрудного відеореєстратора та автомобільного реєстратора від 08.07.2025 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1(один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирати.

Потерпілий та цивільний позов відсутні.

Відсутні витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням експертиз.

Речовий доказ, а саме: DVD-R диск з відеоматеріалами з нагрудного відеореєстратора та автомобільного реєстратора від 08.07.2025 року, який поміщено до паперового конверту, що зберігається в матеріалах кримінального провадження- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1