ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3695/25

Провадження № 11-сс/820/624/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000647, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Комишуваха, Оріхівського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні CВ ВП №1 Хмельницького РУП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000647 від 31.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що30 листопада 2025 року близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні магазину «Фора» по вул.Миру,19/2 м.Старокостянтинів, Хмельницького району Хмельницької області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_8 , який перебував в той час на робочому місці та являється охоронцем магазину «Фора», з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та можливі наслідки, умисно з прикладанням фізичної сили, наніс один удар розкладним ножем в область живота ОСОБА_8 , в результаті чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної стінки з ушиванням множинних локальних ушкоджень тонкої кишки, ушивання великого сальника, гемоперитонеум та був доставлений у свідомості до реанімаційного відділення КНП «Старокостянтинівська БПЛ».

Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

30.11.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 01.12.2025 слідчим СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області за погодженням з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 січня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Старокостянтинівськогорайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2025 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 год. до 06 год. кожної доби за місцем його проживання.

Апелянт вказує, що відсутніпідстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного, молодого, працевлаштованого та заброньованого на олійному заводі у місті Старокостянтиновіпрацівника, який євільно переміщеним, до цього несудимим молодим хлопцем з Запоріжжя.

У дійсності 30.11.2025 р. після роботи близько 21 год. ОСОБА_7 зайшов до магазину «Фора», що здійснює вільну торгівлю продовольчими товарами по вул. Миру, 19/2 у місті Старокостянтинові і на касі розраховувався за напій вартістю 50 грн. та пачку «Мальборо» вартістю 150 грн. карточкою. У телефоні ОСОБА_7 побачив, що касир ОСОБА_10 касовим ел. апаратом зняла з його рахунку 300 грн. Тоді ОСОБА_7 звернувся до касира викликати адміністратора. В цей час підійшов потерпілий і потягнув його від каси та з зали торгівлі до фойє цього магазину, де немає належного освітлення та немає відеозапису і перший вдаром кулака у голову ОСОБА_7 збив з ніг, наніс удари лежачому ОСОБА_7 в груді і ногою по спині. Під час такого виключно його побиття ОСОБА_7 почав захищатися і у відповідь на дії потерпілого відкрив лезо складеного ножа та почав ним махати перед собою, про що свідчать порізи куртки потерпілого та одне для нього проникаюче у живіт ножове поранення.

Викладене вище цілком збігається з наявними у ОСОБА_7 легкими тілесними ушкодженнями (зафіксовані у лікарні та оглянуті суд. мед. експертом), його поясненнями у протоколах затримання та двох допитів і збігаються з показаннями потерпілого від01.12.2025 року.

Потерпілому поранену тонку кишку прооперували у місцевій лікарні.

ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності,готовий оплатити лікування потерпілого та примиритися з ним. Жодних неприязних відносин та ін. відносин між ними насправді не було.

Ніхто з посадових осіб по розслідуванню не бере до уваги причину події. Насправді ОСОБА_7 в магазині обрахували, зайві кошти внесені у касу магазину не повернули, побили, довели до стану необхідної оборони і у місцевому інтернеті оббрехали.

Саме тому на час досудового розслідування сторона захисту погоджувалася на домашній арешт у нічний час, так як ОСОБА_7 єдиний у сім?ї (мати - інвалід 2 групи, сестра 19 років, що перебувають у с.м.т Глибока в Чернівецькій обл. як вільнопереміщені від окупації особи з Запоріжжя з причини знищення їхнього житла окупантами) працюючий годувальник і студент будівельного коледжу у м.Умань.

На думку сторони захисту, перебування ОСОБА_7 у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» є недоцільним і виключно формально обґрунтованим в ухвалі слідчого судді від 02 грудня 2025 року. Він не є суспільно небезпечною особою.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з наведених у апеляційній скарзі підстав.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні, тому обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не буде запобігати цим ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалом провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Відповідно до вимог частини 1, пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити перелічені вище дії.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Так, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини справи, вказані у клопотанні слідчого та додані до клопотання докази, і дійшов вмотивованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, а також підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, зазначених слідчим в клопотанні.

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки в матеріалах справи є об`єктивна інформація, що свідчить про те, що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміноване правопорушення, що також не оскаржується стороною захисту в апеляційній скарзі.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалюючи рішення за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній (тяжкий насильницький злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років), обставини, передбачені статтею 178 КПК України (дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вік, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання), та дійшов висновку про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_7 може потенційно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, у виді позбавлення волі на тривалий строк, цей ризик є достатньо високим; незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, що винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виснував, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які виправдовують застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас застосування більш м`якого запобіжного заходу не запобігатиме виникненню встановлених слідчим суддею ризиків.

Доводи сторони захисту про те, що ризики наведені слідчим суддею є лише припущенням та суперечить ст. 17 КПК України, колегія суддів вважає неспроможними.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішеннях по справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Тож, колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді.

Також колегія суддів наголошує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Крім того, оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії,досудове розслідування триває, є наявний обґрунтований ризик того, що перебуваючи на волі,підозрюваний може вчинити тиск, як психологічного так і фізичного характеру,шукаючибудь-які можливі шляхи впливу на свідків та потерпілого у вказаному провадженні,спонукаючи до зміни ними показів або відмови від дачі показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж її пом`якшення, окремі допитанісвідки відомі підозрюваному, що підтверджує ризик можливого впливу на останніх шляхом умовлянь та погроз, які з його сторони можуть бути реальними.

Також підозрюваному відомо про перебування потерпілого у лікарні, відповідно перебуваючи на волі підозрюваний може вчиняти тиск на потерпілого, тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде необхідним для захисту потерпілого та зможе попередити вчинення подальших протиправних дії стосовно потерпілого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник, що підозрюваний є особою молодого віку, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, готовий оплатити лікування потерпілому, а також те, що сутичка виникла, оскільки його обрахували у магазині, не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки не спростовують та не зменшують наявних ризиків.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою щодо підозрюваного досліджувалися слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду, але не знайшли свого підтвердження. З огляду на сукупність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, застосування до підозрюваного іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування.

Також колегія суддів звертає увагу, що стороною захисту не підтверджено належними доказами факт працевлаштування ОСОБА_7 на олійному заводі у місті Старокостянтинові, а також не додано договір оренди житла по АДРЕСА_2 ,тоді як його мати та сестра проживають у іншій області, він, як внутрішньо переміщена особа, не одружений, може також переміщатися по всій території України, що підтверджує наявний ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2025 року про застосування до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 січня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3