Дата документу 13.11.2025 Справа № 337/1552/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1552/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/407/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 111 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 2 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Таврія Василівського району Запорізької області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за наступних обставин.

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф було тимчасово взято під контроль Пологівський район та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами.

3 метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані підрозділи силового блоку, які вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

У свою чергу, ОСОБА_7 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Пологівського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території Пологівського району та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, м. Токмак системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно у першій половині квітня 2022 року, але не пізніше 23 травня 2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе) і до теперішнього часу, в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, здійснював патрулювання на території м. Токмак, а також здійснював схиляння до державної зради співробітників ВП № 3 Пологівського РУП ГУНП в Запорізькій області - їх агітацію щодо співпраці з окупаційною адміністрацією рф, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Так, ОСОБА_7 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, а саме у незаконно створеному органі - «народній міліції м. Токмак», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що стороною обвинувачення не здобуто жодних доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 , а його вина не доведена поза розумним сумнівом.

Так, жоден зі свідків не надав суду достовірних показань щодо наявності ознак державної зради в діях ОСОБА_7 , матеріали справи не містять доказів того, що він був призначений на роботу в органах, утворених окупаційною владою, а тому усі сумніви слід тлумачити на його користь.

Звертає увагу, що не було встановлено належність мобільного телефону саме обвинуваченому та факту його розмов з невстановленими особами, не доведено факту його добровільної згоди на співпрацю з окупантами, тобто відсутня об`єктивна сторона злочину.

Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливості їх отримати.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вважав вирок суду незаконним, а винуватість обвинуваченого недоведеною, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не допитувався у зв`язку з проведенням судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України.

Разом з тим, свідок ОСОБА_9 у суді першої інстанції показав, що він працював старшим дільничним інспектором відділення поліції № 3, розташованого у м. Токмаку Запорізької області. Обвинувачений ОСОБА_7 був його колегою, працював поліцейським сектору реагування, займався патрулюванням, іноді був помічником чергового. Після початку війни ОСОБА_7 не з`являвся на зібрання працівників поліції, патрулювати вулиці не допомагав. Одного дня, приблизно 15-16 березня 2022 року він з колегами зустрів ОСОБА_7 біля банкомату. Обвинувачений розповів про набір у народну міліцію РФ, сказав яка буде заробітна плата. Сказав, що буде подавати документи для вступу у народну міліцію. Після 20 чисел березня 2022 року у місті з`явились працівники ФСБ РФ. Вони проводили агітацію, пропонували під прапором України виконувати їх завдання, від чого він та інші поліцейські відмовились. На виїзді з міста був облаштований блокпост, він був там та бачив ОСОБА_7 , який був у балаклаві, але він впевнено впізнав обвинуваченого за статурою та голосом, оскільки вони разом працювали 9 років. Разом з ним був російський військовий, озброєний автоматом, якого він раніше не бачив. Він поговорив із ОСОБА_7 , який розповів, що вже працює у поліції, створеній окупаційною владою, сказав, що нова влада тут назавжди, Україна вже не поверне контроль над територією, тому всім треба йти працювати у новостворені окупаційні органи влади. ОСОБА_7 сказав, що у нього зберігся його стаж роботи, йому обіцяють посаду у черговій частині.

Свідок ОСОБА_10 у суді першої інстанції показала, що вона працює помічником чергового у відділенні поліції № 3. До 5 квітня 2022 року вона знаходилась у м. Токмаку Запорізької області. 26 лютого 2022 року в місто зайшли ворожі російські війська, зайняли приміщення відділення поліції. У квітні 2022 року окупанти брали в полон українських поліцейських та примушували їх працювати на РФ. Обвинувачений ОСОБА_7 в полоні не був, оскільки сам добровільно пішов працювати в органи окупаційної влади. Вона бачила ОСОБА_7 у чорній формі, він патрулював місто як співробітник окупаційної міліції. Також пояснила, що поліцейські м. Токмака отримали наказ про виїзд з окупованої території з 5 по 15 квітня 2022 року. У всіх була можливість покинути територію, тому всі, хто бажав, виїхали. ОСОБА_7 залишився там добровільно.

Свідок ОСОБА_11 у суді першої інстанції показав, що він працював разом із обвинуваченим ОСОБА_7 у відділенні поліції № 3 м. Токмака. 26 лютого 2022 року м. Токмак було окуповано російськими військами. Він з іншими колегами займався боротьбою із мародерами, також вони зняли всю символіку з будівель, щоб окупантам було складно орієнтуватись у місті та знайти приміщення відділення поліції. ОСОБА_7 їм не допомагав. Він з колегами кожного дня збирався у різних місцях міста, вони обговорювали події, що відбуваються. ОСОБА_7 також приходив на збори, казав, що треба залишатись на окупованій території та йти працювати на окупаційну владу. Через декілька тижнів у місто заїхала росгвардія та ФСБ. Вони почали шукати поліцейських, саджали їх у підвал. У всіх була можливість виїхати з міста на підконтрольну Україні територію. ОСОБА_7 залишився у м. Токмаку добровільно. Він бачив фото ОСОБА_7 у соціальних мережах, одягнутого у поліцейську форму РФ.

Підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.

Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з витягу з наказу № 3 від 7 листопада 2015 року вбачається, що ОСОБА_7 , який мав спеціальне звання сержант міліції, призначений поліцейським-водієм Василівського відділу поліції (т. 1, а.с. 192).

З копії присяги від 7 листопада 2015 року вбачається, що ОСОБА_7 присягнув на вірність Українському народові, що підтвердив особистим підписом (т. 1, а.с. 204).

З витягу з наказу № 434 від 31 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_7 присвоєне спеціальне звання поліції - старший сержант поліції (т. 1, а.с. 193).

З витягу з наказу № 34 від 15 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_7 призначений поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 Пологівського районного відділу поліції (т. 1, а.с. 194).

З копії наказу № 252 від 10 березня 2022 року вбачається, що поліцейським, державним службовцям та цивільному персоналу ГУНП в Запорізькій області наказано прибути до найближчих населених пунктів, територія яких підконтрольна Державі Україна (т. 1, а.с. 205).

З копії наказу № 282 від 4 квітня 2022 року вбачається, що у зв`язку із захопленням окупаційними військами РФ деяких населених пунктів Запорізької області, визначено тимчасовим місцем розташування відділення поліції №3 Пологівського районного відділу поліції (м. Токмак) ГУНП в Запорізькій області. Поліцейським наказано прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м. Запоріжжя до 15 квітня 2022 року включно (т. 1, а.с. 206-207).

З витягу з наказу № 618 від 23 травня 2022 року вбачається, що ОСОБА_7 звільнений зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби (т. 1, а.с. 195).

Зі списку поліцейських ВП № 2 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, які станом на 28.06.2022 року виїхали з окупованої території, вбачається, що ОСОБА_7 у списку відсутній (т. 1, а.с. 211-213).

З рапорту оперуповноваженого в ОВС ТУ ДБР у м. Мелітополі від 8 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_7 після початку повномасштабного вторгнення РФ залишається у м. Токмаку Запорізької області, виїжджати на підконтрольну Україні територію відмовився. Самовільно вступив у контакт з силовими структурами ворога та почав працювати у народній міліції м. Токмака (т. 1, а.с. 216).

З рапорту оперуповноваженого в ОВС ТУ ДБР у м. Мелітополі вбачається, що ОСОБА_7 користується терміналом мобільного зв`язку з сім картою НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 215).

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 2 червня 2022 року та додатку до нього (диску) вбачається, що на диску збережені аудіофайли із телефонними розмовами абонента номеру НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_12 . Розмови ОСОБА_12 свідчать про те, що він зайняв посаду в органах окупаційної влади, оскільки отримує телефонні дзвінки, пов`язані із повідомленнями про правопорушення, обговорює розмір заробітної плати працівників окупаційної поліції в інших містах та порівнює її із своєю заробітною платою.

Так, 29 травня 2022 року о 18:44 годині обвинувачений ОСОБА_7 зателефонував із номеру мобільного телефону НОМЕР_3 ОСОБА_12 та повідомив, що « ОСОБА_13 буяніт там », «Он арьот там, там дєті іщьо гдє-то рядом ходят», із чого слід зробити висновок, що ОСОБА_7 доповів своєму колезі, який працює в незаконному створеному окупаційною владою правоохоронному органі, про порушення громадського порядку (т. 1, а.с. 230-231).

З протоколу огляду від 10 червня 2022 року вбачається, що в ході огляду оперуповноважений в ОВС ТУ ДБР у м. Мелітополі оглянув інформацію із телефонним розмовами абонента номеру НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_12 та склав стенограму розмов, включаючи телефонний дзвінок обвинуваченого ОСОБА_7 з номеру мобільного телефону НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 235-239).

З відповіді т.в.о. начальника штабу заступника командувача оперативного угруповання військ «Запоріжжя» від 2 грудня 2022 року вбачається, що територія м. Токмак Запорізької області входить до смуги відповідальності угруповання військ та належить до тимчасово окупованих територій, в межах яких окупаційні сили, окупаційні адміністрації російської федерації встановили контроль та здійснюють ефективний загальний контроль. Ймовірно російські окупаційні війська зайняли адміністративні будівлі протягом кінця лютого початку березня 2022 року (т. 1, а.с. 241).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 добровільно розпочав службу в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, а саме у незаконно створеному органі - «народній міліції м. Токмак», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , які за своєю суттю зводяться до того, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_7 саме добровільно розпочав службу у незаконно органі, створеному окупаційною адміністрацією.

Так, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 категорично зазначили, що обвинувачений ОСОБА_7 сам добровільно пішов працювати в органи окупаційної влади, агітував своїх колег вступити до лав новостворених органів окупаційної влади, патрулював місто Токмак як співробітник окупаційної міліції, не виїхав з окупованої території та добровільно залишився у місті.

Зі змісту протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 2 червня 2022 року також вбачається, що 29 травня 2022 року обвинувачений ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_12 , який зайняв посаду в органах окупаційної влади, та доповів останньому про факти порушення громадського порядку, що свідчить про працевлаштування в незаконному створеному окупаційною владою правоохоронному органі.

Всупереч доводів апеляційної скарги сторони захисту, факт належності обвинуваченому ОСОБА_7 абонентського номера телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , підтверджується рапортом оперуповноваженого в ОВС ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Таким чином, роль обвинуваченого ОСОБА_7 у здійсненні вищевказаної діяльності є зрозумілою та не може тлумачитись якось неоднозначно, і добровільність вчинення ним інкримінованих йому дій у колегії суддів не викликає жодних сумнівів.

Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 під примусом розпочав службу в незаконному органі, створеному окупаційною владою.

Так, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді першої інстанції повідомили, що їм не відомі факти здійснення тиску на ОСОБА_7 , і він вчинив перехід на бік ворога добровільно.

До того ж, обвинувачений ОСОБА_7 схиляв інших співробітників ВП № 3 Пологівського РУП ГУНП в Запорізькій області

На переконання колегії суддів, усі вищезазначені обставини свідчать про підтримку окупаційної влади з боку обвинуваченого та підтверджують його роль в незаконній діяльності під час окупації м. Токмак.

Інших доводів щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не вказано, і в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту наведено не було.

Разом з тим, доводам сторони захисту у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 2 грудня 2024 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4