Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001363 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Голосіївським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , володіючи організаторськими здібностями та якостями лідера, керуючись корисливим мотивом і прагнучі отримати стабільний незаконний прибуток, орієнтовно у першій половині листопада 2023 року вирішив створити та очолити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин та прекурсорів на території Вінницької області та м. Києва.

Розробивши план вчинення злочинів, ОСОБА_8 за невстановлених обставин, однак не пізніше першої половини листопада 2023 року, запропонував раніше знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виконувати його окремі вказівки і доручення, ознайомив останніх зі своїми злочинним намірами та довів до їх відома деталі свого плану, на що останні прийняли пропозицію та надали добровільну згоду на участь у злочинній організації в якості керівників її структурних частин.

Структурна частина під керуванням ОСОБА_7 відповідно до розробленого ОСОБА_8 плану відповідала за незаконний збут психотропної речовини амфетаміну збувачами шляхом закладок або з рук в руки у м. Києві.

Структурна частина під керуванням ОСОБА_9 відповідала за незаконне виготовлення, придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини амфетаміну, а також за незаконне придбання та зберігання прекурсору фенілнітропропену у спеціально облаштованих ОСОБА_8 приміщеннях.

При цьому за невстановлених обставин, однак не пізніше першої половини листопада 2023 року, до участі в якості виконавців (збувачів) психотропної речовини на території м. Києва у складі окремої структурної частини злочинної організації під керуванням ОСОБА_7 було залучено Особу 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), ОСОБА_11 , а також інших невстановлених осіб (збувачів), які відповідно до покладених на них обов`язків здійснювали незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини амфетаміну в м. Києві.

За невстановлених обставин, однак не пізніше першої половини листопада 2023 року, до участі у складі окремої структурної частини злочинної організації під керуванням ОСОБА_9 в якості виконавця було залучено ОСОБА_10 , який відповідно до покладених на нього обов`язків з метою конспірації діяльності її членів винаймав приміщення, в якому учасниками завершувався процес незаконного виготовлення психотропної речовини амфетаміну у порошкоподібну форму та її зберігання, здійснював незаконне придбання та зберігання прекурсору фенілнітропропену, який використовується у виготовленні психотропної речовини. Спільно з ОСОБА_8 ОСОБА_10 утримував вказане приміщення, фасував психотропну речовину амфетамін у відповідні дози для передачі керівнику структурного підрозділу ОСОБА_7 або, у разі його відсутності, безпосередньо збувачам.

Відповідно до розробленого ОСОБА_8 плану завданнями і метою існування організації були організація та утримання місць для незаконного виготовлення психотропної речовини у два етапи, налагодження процесу незаконного придбання та зберігання прекурсору фенілнітропропену з метою його використання у виготовленні психотропної речовини амфетаміну, механізму незаконного виготовлення психотропної речовини у формі рідини та її зберігання у спеціально облаштованому для цього приміщенні, механізму перевезення психотропної речовини у формі рідини до спеціального облаштованого приміщення з метою завершення процесу виготовлення до порошкоподібної форми та її зберігання, а також збут психотропної речовини на території м. Києва.

З метою реалізації цього плану керівник злочинної організації ОСОБА_8 у невстановлений час, однак не пізніше першої половини листопада 2023 року, підшукав два приміщення з метою їх використання у незаконній діяльності, пов`язаній з незаконним обігом психотропної речовини та прекурсорів, за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Також ОСОБА_8 встановив та розподілив ролі та функції між членами злочинної організації, спрямовані на досягнення спільного злочинного плану, для підтримання постійного зв`язку і координації спільних дій, з метою недопущення викриття злочинної діяльності прийняв рішення використовувати під час спілкування месенджери "WhatsApp" i "Telegram", під час спілкування між собою використовувати обумовлені терміни щодо місця виготовлення психотропної речовини амфетаміну, місця її зберігання та завершення процесу виготовлення, назви психотропної речовини.

Таким чином ОСОБА_8 створив та очолив злочинну організацію зі стабільним складом, до якої увійшли керівники відповідних структурних частин ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також виконавці у складі структурних частин ОСОБА_10 , Особа 1, ОСОБА_11 та інші невстановлені особи, які заздалегідь зорганізувались у стійке ієрархічне об`єднання і в період з першої половини листопада 2023 року до моменту припинення працівниками правоохоронних органів їх діяльності 8 липня 2024 року вчинили особливо тяжкі злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на території м. Києва та Вінницької області, загальний прибуток від якої склав приблизно 500 000 гривень на місяць.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.10.2025 за наслідками розгляду клопотань прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 05.12.2025 включно, ОСОБА_10 продовжено строк дії покладених на нього процесуальних обов`язків на 60 днів по 05.12.2025 включно. Також суд визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 обов`язків, - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора і застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з можливим застосуванням електронного засобу контролю або визначити розмір застави - 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про наявність сукупності доказів, які спростовують обґрунтованість підозри та висунутого його підзахисному обвинувачення. Вказує, що під час затримання 08.07.2024 ОСОБА_7 не чинив опір, виконав вказівки слідчих, добровільно передав витребувані речі, зокрема, свій мобільний телефон. Інших предметів чи грошових коштів від незаконної діяльності відповідно до обвинувачення під час обшуку у нього знайдено не було. Звертає увагу, що клопотання про обрання запобіжного заходу та про продовження строку його дії просто дублюються, і протягом більше 15 місяців сторона обвинувачення не додала додаткових підстав або аргументів, не проводила будь-які процесуальні або слідчі дії саме щодо ОСОБА_7 .

При цьому ОСОБА_7 подавав клопотання слідчому і прокурору про зміну правової кваліфікації, визнаючи лише факт споживання заборонених законом речовин. Що стосується обставин, вказаних у підозрі, обвинувальному акті та клопотанні, то вони не підтверджуються прямими доказами, окрім телефонних розмов, зафіксованих за наслідкам проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які мають одноразовий характер, хоча негласні слідчі (розшукові) дії проводились майже рік від дня внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до затримання обвинувачених.

При цьому ОСОБА_7 подавав клопотання слідчому і прокурору про зміну правової кваліфікації, визнаючи лише факт споживання заборонених законом речовин. Що стосується обставин, вказаних у підозрі, обвинувальному акті та клопотанні, то вони не підтверджуються прямими доказами, не здійснено відносно обвинуваченого відповідних заявлених експертиз, відсутні прямі докази керівництва ОСОБА_7 , відсутня систематичність спілкування з іншими обвинуваченими.

Звертає увагу, що до затримання ОСОБА_7 працював машиністом сцени у Державному підприємстві "Національний академічний драматичний театр імені Івана Франка", регулярно отримував заробітну плату, що спростовує зазначений у клопотанні ризик, що він, маючи потребу у грошах, може продовжувати вчиняти злочини або вчиняти нові злочини. За місцем роботи його підзахисний характеризується позитивно. Доказом міцності соціальних зв`язків є позитивна характеристика за місцем проживання, де ОСОБА_7 мешкав з бабусею і дідусем (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які є особами похилого віку і в силу цього та стану здоров`я потребують догляду. З часу повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну ОСОБА_7 добровільно долучився до територіальної оборони, що вплинуло на вживання заборонених речовин задля заспокоєння нервової системи та через постійний стресовий стан, і з того часу приймав участь у волонтерській діяльності, допомагав Збройним Силам України. На підтвердження цих обставин сторона захисту долучала докази. З огляду на викладене вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде раціональним і дозволить ОСОБА_7 доглядати за бабусею. Також листом Деснянського районного суду м. Києва підтверджується, що ОСОБА_7 належним чином виконував процесуальні обов`язки у судових справах.

Ризики перешкоджати досудовому розслідуванню, впливати на свідків чи інших обвинувачених, не відповідають обставинам справи, адже обвинувачені перебувають під вартою, свідки допитані і, перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_7 також не буде мати такої можливості. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу, дійшов висновку, що ОСОБА_7 у разі внесення застави може вільно пересуватися та спілкуватися з будь-якими особами, однак визначив непомірний розмір застави, яку ОСОБА_7 з огляду на своє матеріальне становище не має можливості внести.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника і обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цієї норми в сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, а тому інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду, та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційних скарг їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам в апеляційній скарзі про відсутність обґрунтованої підозри (обвинувачення) та доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, а також про правильність кваліфікації дій. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час підготовчого судового провадження, і докази на цій стадії не досліджуються.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови").

На питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно. Визначати, чи розумно й надалі залишати обвинуваченого під вартою, необхідно на підставі особливостей кожної конкретної справи. Продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше - попри презумпцію невинуватості, - ніж правило поваги до особистої свободи (рішення у справі "W. проти Швейцарії"). Передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти "за" і "проти" наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, попри належну повагу до принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (рішення у справі "Лабіта проти Італії").

Суд першої інстанції врахував, що з огляду на стадію судового провадження свідки, яких знають обвинувачені, ще не допитувались, а також вказав на ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що усвідомлює ОСОБА_7 , суть обвинувачення, роль обвинуваченого та кількість інкримінованих епізодів у складі організованої групи.

Взяв суд до уваги і дані про особу обвинуваченого, зокрема, його вік, сімейний стан і стан здоров`я, наявність джерела доходів і те, що відносно ОСОБА_7 триває судовий розгляд у кримінальному провадженні, в якому він обвинувачується за ч.2 ст.189 КК України.

Ці обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що вказані раніше ризики не зменшилися і виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані раніше дії.

Також суд визначив ОСОБА_7 розмір застави як альтернативу триманню під вартою, зменшивши його на 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у порівнянні з попередньою ухвалою. Це розмір застави узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання у особи, щодо якої застосовано заставу, сховатися (рішення у справі "Мангурас проти Іспанії").

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3