Справа № 243/4706/24
Провадження № 1-кп/204/1110/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань об`єднане кримінальне провадження №0000889, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2025, №0004439, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч.ч.1,3 ст. 436-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У дане судове засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання (Документ сформовано в системі електронний суд 14.12.2025) про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання. В обґрунтування клопотання захисником зазначено, що 06 грудня 2025 року судом було обрано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Водночас, під час вирішення питання про застосування такого запобіжного заходу, судом не було належним чином враховано тяжкий та нестабільний стан здоров`я обвинуваченого, а також висновки лікарів-спеціалістів щодо неможливості лікування наявних у нього захворювань в умовах слідчого ізолятора. На момент обрання запобіжного заходу суд не надав оцінки сукупності медичних документів, які підтверджують реальну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_5 у разі подальшого тримання під вартою, що зумовлює необхідність перегляду застосованого запобіжного заходу з урахуванням вимог ст. 178, ст. 201 та ст. 331 КПК України.

Так, стан здоров`я ОСОБА_5 є тяжким та комплексним. Згідно з медичними документами та експертними висновками, у нього діагностовано: ішемічну хворобу серця, атеросклеротичний кардіосклероз; хронічну серцеву недостатність II ступеня; гіпертонічну хворобу II стадії, друга ступінь, дуже високий ризик; цукровий діабет II типу у стадії декомпенсації; хронічну хворобу нирок II стадії, гіпертензивну та діабетичну нефропатію. Зазначені діагнози підтверджені професором ОСОБА_7 та узгоджено підтверджені експертним консиліумом доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 і доктора медичних наук, доктора біологічних наук, професора ОСОБА_9 . У своїх висновках усі троє лікарів-спеціалістів дійшли єдиного та однозначного висновку, що зазначені захворювання мають прогресуючий характер, а їх належне лікування неможливе в умовах слідчого ізолятора. Наявність у слідчому ізоляторі медичної частини не означає можливості надання спеціалізованої кардіологічної, ендокринологічної та нефрологічної допомоги, якої потребує ОСОБА_5 відповідно до наявних медичних висновків. Більше того, провідні лікарі-спеціалісти професори ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 прямо зазначили, що: лікування зазначених захворювань в умовах СІЗО є неможливим; відсутні умови для належної діагностики, повноцінного лікування та цілодобового кардіологічного моніторингу; подальше перебування ОСОБА_5 під вартою є медично протипоказаним і створює реальну загрозу його життю. За таких обставин подальше тримання ОСОБА_5 під вартою є непропорційним та небезпечним втручанням у його права, що суперечить вимогам ст. 178 КПК України, а також стандартам ст. 3 та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи наведене, захисник уважає, що подальше тримання ОСОБА_5 під вартою не має законної мети, є непропорційним, таким, що створює реальну загрозу його життю та здоров`ю, і не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Захисник просив змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , із тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просила залишити клопотання захисника ОСОБА_6 без розгляду на підставі ч. 5 ст. 201 КПК України, оскільки стан здоров`я обвинуваченого вже був предметом розгляду під час розгляду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні позицію прокурора ОСОБА_4 підтримав, просив залишити без розгляду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 у дане судове засідання не з`явився, надавши заяву про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з зайнятістю в іншому кримінальному провадженні під час проведення невідкладної процесуальної дії у Печерському районному суді м. Києва.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з ненаданням для ознайомлення матеріалів кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 у судове засідання в режимі відеоконференції не під`єднався, повідомивши про неможливість приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з відсутністю електропостачання.

Захисники обвинуваченого: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, шляхом направлення смс-повісток, причини своєї неявки суду не повідомили.

Обвинувачений ОСОБА_5 , надавши згоду на розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу за відсутності захисників, ознайомившись зі змістом клопотання захисника ОСОБА_6 , подане клопотання підтримав. Пояснив, що має ряд тяжких хронічних захворювань. Йому планувалося проведення хірургічного втручання в клініці «Амосова» у м. Київ, але його заарештували, а отже операція проведена не була. Під час судових засідань йому неодноразово викликали швидку медичну допомогу. Здебільшого він має погане самопочуття, навіть у даному судовому засіданні приймає участь, маючи підвищений тиск. В умовах СІЗО він не отримує належної медичної допомоги. У разі зміни йому запобіжного заходу зобов`язувався з`являтися у всі судові засідання з розгляду кримінального провадження.

За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні при розгляді клопотання захисника, допитана у якості свідка ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що спостерігає за цією справою з 2024 року, з часу ув`язнення обвинуваченого. Раніше нею було подано заяву про передачу обвинуваченого на поруки, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я.

З метою з`ясування стану здоров`я ОСОБА_5 , вона зверталася до установи виконання покарань, однак інформацію не отримала, у зв`язку з чим для обстеження ОСОБА_5 було забезпечено проведення обстеження лікарем кардіологом. У кардіологічному центрі були встановленні діагнози, які пов`язані з серцевими захворюваннями, в легенях була виявлена рідина, підтверджена необхідність оперативного втручання. Також встановлено наявність низки інших хвороб. Усі надані рекомендації були надіслані до Департаменту охорони здоров`я. Після отримання результатів аналізів ОСОБА_5 , вона зробила депутатські запити до відповідних фахівців, які надали медичні висновки. Висновки професори надавали на підставі медичної документації та результатів обстеження ОСОБА_5 .

Вона постійно відвідує ОСОБА_5 у ДУВП та спостерігає погіршення стану його здоров`я. Неодноразово у приміщенні ДУВП, а також під час судових засідань ОСОБА_5 викликалася швидка медична допомога.

Проведення операції ОСОБА_5 в кардіологічному центрі у місті Дніпро несе загрозу для його життя. Відсутність належного лікування несе додаткові ризики для його здоров`я .

Вивчивши клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з долученими до нього документами, вислухавши позиції учасників судового засідання, допитавши свідка, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ч. 4 ст. 201 КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зміна запобіжного заходу передбачає появу після постановлення ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому суд, суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а встановлює наявність нових обставин, які можуть впливати на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та, які виникають у зв`язку з плином часу від дня постановлення відповідної ухвали. Такий висновок підтверджується приписами ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не перевіряє обґрунтованість підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення суду.

Тому суд не переглядає рішення про продовження запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть свідчити про зменшення встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядалася судом в ухвалі суду від 06.12.2025, зокрема, у вказаній ухвалі судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у цьому кримінальному провадженні, а саме: ризику переховуватися від суду, незаконного впливу свідків та експертів, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. При розгляді клопотання обвинуваченого судом враховано відомості про особу обвинуваченого, та стан його здоров`я, а також ураховано, що станом на день розгляду клопотання суду не надано відомостей про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою.

У поданому клопотанні захисник ОСОБА_6 , як на підставу для зміни запобіжного заходу обвинуваченому вказав на тяжкий стан здоров`я, який на думку захисника, перешкоджає перебуванню ОСОБА_5 в умовах тримання під вартою, на що в судовому засіданні наголошено самим ОСОБА_5 .

До поданого клопотання про зміну запобіжного заходу захисником ОСОБА_6 долучено експертний висновок доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 , доктора медичних наук, доктора біологічних наук ОСОБА_9 . Згідно вказаного висновку розглянуто звернення щодо стану здоров`я громадянина України ОСОБА_5 , проаналізовано історію хвороби, результати лабораторних, інструментальних та візуалізаційних досліджень, наполегливо рекомендовано терміново перевести ОСОБА_5 до стаціонарного закладу для надання йому вузькопрофільної кардіологічної, ендокринологічної та урологічної допомоги. Пацієнт потребує консультацій офтальмолога, невролога та нефролога. Для корекції його психічного стану та відновлення ментального здоров`я він потребує медичних консультацій психолога та психіатра. Найкращу медичну експертизу з кардіології, неврології та ендокринології можна провести лише в науково-дослідних інститутах Національної академії медичних наук України, що розташовані у Києві, а саме: Національний інститут кардіохірургії ім. Амосова, Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Яновського, Національний інститут кардіології ім. Стражеска, Національний науково-дослідний інститут ендокринології ім. Комісаренка, Інститут серця МОЗ України (під керівництвом ОСОБА_15 ).

Також захисником надано консультаційний висновок спеціаліста, складений лікарем ОСОБА_16 від 12.07.2025, відповідно до якого ОСОБА_5 встановлено діагноз: ІХС: Атеросклеротичний кардіосклероз. Пароксимальна форма фібриляцій передсердь, тахісістолія (анамнестична). Ризик дуже високий. CH II A2 DS2-VASc- 2 бали HAS BLED 2 бали CCCB? Гіпертонічна хвороба ІІ ступень 2. Рекомендації: потребує обстежень, консультації ендокринолога, ФГДС, консультації гастроентеролога, прийому лікарських препаратів, у тому числі у лабораторних умовах, постійного кардіо навантаження.

Згідно долученого захисником консультаційного висновку професора, лікаря-нефролога ОСОБА_7 від 05.09.2025, перебування пацієнта у слідчому ізоляторі становить реальну загрозу його життю та

здоров`ю. Забезпечення належного лікування можливе виключно в умовах спеціалізованої медичної установи. Рекомендація: здійснити негайне переведення ОСОБА_5 до Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова (м. Київ) для проведення комплексного обстеження, призначення постійної терапії (включно з лікуванням цукрового діабету 2 типу) та подальшого медичного нагляду.

Аналізуючи долучені до клопотання копії медичних документів слід вказати, що суд приймає до уваги вказані висновки на підтвердження факту наявних у ОСОБА_5 хвороб та необхідності обстеження і подальшого лікування. Проте вони не можуть бути прийняті судом, як належні та допустимі на підтвердження факту неможливості перебування обвинуваченого в умовах СІЗО, виходячи з такого.

Питання надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення врегульовано Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Згідно з ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана створити особам, взятим під варту, у тому числі, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Згідно пункту 2 глави 2 розділу X наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 року №1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 8,107,116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року №1348/5/572.

Відповідно до пункту 3 глави 2 розділу X Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», у СІЗО здійснюється медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 2.3. Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку

Згідно пункту 2.6 Порядку, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Усі висновки медичного обстеження, консультації та дані щодо проведеного лікування лікарем-фахівцем в обов`язковому порядку вносяться до форми первинної облікової документації № 025/о "Медична карта амбулаторного хворого № ___" або до форми первинної облікової документації № 003/о "Медична карта стаціонарного хворого № ___", затверджених Наказом № 110.

Відповідно до пункту 2.7 Порядку, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до пункту 2.8. Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Отже, порядок проходження медичного огляду та обстеження, виявлення потреб для лікування та постійного медичного нагляду, проведення лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування чітко визначений та врегульований нормами вказаних нормативно-правових актів. Медичне обстеження особи, що перебуває під вартою повинно бути проведено з дотриманням процедури визначеної Порядком, а висновки за наслідками такого медичного обстеження можуть бути прийняті судом у якості доказу на підтвердження стану здоров`я обвинуваченого, зокрема і на підтвердження існування такого стану здоров`я обвинуваченого, який перешкоджає триманню під вартою.

Також слід вказати, що долучена захисником до клопотання копія медичного висновку доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 , доктора медичних наук, доктора біологічних наук ОСОБА_9 , не містить відбитку печаток, що унеможливлює перевірку достовірності такого висновку. Також згідно копії вказаного висновку не можливо встановити, хто звернувся для надання експертного висновку та нормативні підстави його надання.

Отже, суд жодним чином не ставлячи під сумнів кваліфікації доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 , доктора медичних наук, доктора біологічних наук ОСОБА_9 , не приймає вказаний висновок в якості належного та допустимого доказу з підстав наведених вище.

Слід звернути увагу, що експертний висновок доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 , доктора медичних наук, доктора біологічних наук ОСОБА_9 не містить вказівки на неможливість, з урахуванням наявних хвороб, перебування ОСОБА_5 в умовах тримання під вартою, а лише містить рекомендації щодо надання вузькопрофільної медичної допомоги, щодо необхідності консультацій вузьких спеціалістів та перелік закладів охорони здоров`я, в яких можливе проведення найкращих медичних експертиз.

Проте вирішення цих питань, на думку суду, повною мірою унормовано наведеними нормативно-правовими актами.

З аналогічних підстав суд не приймає у якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту неможливості перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою консультаційні висновки спеціаліста, складені лікарем ОСОБА_16 12.07.2025 та лікарем ОСОБА_7 05.09.2025.

Так, вказані консультаційні висновки, так само як і експертний висновок доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 , доктора медичних наук, доктора біологічних наук ОСОБА_9 , підтверджують наявність у ОСОБА_5 хронічних захворювань, необхідність медичних обстежень, прийому лікарських препаратів.

Покази дані у судовому засіданні свідком ОСОБА_14 на підтвердження факту неможливості перебування обвинуваченого в умовах СІЗО, судом не приймаються з урахуванням вищенаведеного, а розцінюються, як доказ факту наявності захворювань в обвинуваченого та необхідності надання йому кваліфікованої медичної допомоги.

Доводи прокурора про необхідність залишення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу без розгляду на підставі ч. 5 ст. 201 КПК України, судом не приймаються, оскільки питання неможливості перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора, на чому наголошує захисник, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу не розглядалося.

Проте під час розгляду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом було враховано стан здоров`я обвинуваченого. Вказане питання також було предметом розгляду слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Таким чином, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , як на підставу для зміни запобіжного заходу значне погіршення стану здоров`я, яке виключає тримання під вартою обвинуваченого, свого об`єктивного підтвердження належними доказами, з мотивів викладених судом, свого підтвердження не знайшли.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не доведено, а в судовому засіданні не встановлено, що ризики, існування яких стало підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наразі зменшилися або взагалі відсутні. Не доведено, що наразі існують нові обставини, які не були предметом судового розгляду під час вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , та які виправдовують зміну запобіжного заходу на більш м`який у виді особистого зобов`язання.

За таких обставин, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання слід відмовити.

Однак, ураховуючи твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про неналежне надання йому медичної допомоги у медичній частині ДУ «ДУВП (№4)», наявність у останнього низки хронічних хвороб, рекомендації, викладені в експертному та консультаційних висновках, наданих стороною захисту, суд з метою дотримання прав особи на медичну допомогу, а також з`ясування питання можливості тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, дійшов таких висновків.

Положення Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3); ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню (ст.28); кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст.55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68) знайшли своє втілення у ст. 11 КПК України.

Відповідно до ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладено обов`язок захищати фізичне здоров`я ув`язнених, яке має адекватно охоронятись.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності своєчасного надання медичної допомоги ув`язненим. Так, влада повинна забезпечити ведення детального обліку стану здоров`я ув`язненого та лікування, яке він отримав, перебуваючи під вартою.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» незважаючи на те, що стаття 3 Конвенції не може тлумачитись як така, що закріплює загальний обов`язок звільнення затриманих у зв`язку зі станом здоров`я, вона покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі, наприклад, шляхом надання їм необхідної медичної допомоги.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кушнір проти України» від 11 березня 2014 року влада повинна забезпечити всеосяжне спостереження за станом здоров`я затриманого та його лікування під час перебування під вартою, своєчасні і правильні діагнози й лікування та, якщо цього вимагає медичний стан ув`язненого, регулярний і систематичний контроль і всебічну терапію, спрямовану, по можливості, на лікування захворювань затриманого або запобігання їх загостренню, а не на усунення симптомів. Влада повинна також показати, що були створені всі необхідні умови для призначеного лікування. У той самий час при оцінці адекватності лікування слід керуватися перевіркою на належне старання, бо зобов`язання держави надати лікування важко хворому затриманому є зобов`язанням дії, а не зобов`язанням результату.

Викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини вимоги, є такими, що підлягають обов`язковому застосуванню відповідними державними інституціями, в тому числі для забезпечення належного медичного обстеження та лікування будь-якої особи, яка тримається під вартою, тобто знаходиться під юрисдикцією держави.

Надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення врегульовано Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012, положення яких наведено у мотивувальній частині даної ухвали.

Ураховуючи вищенаведене суд уважає за необхідне зобов`язати Дніпровську багатопрофільну лікарню № 4 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях» терміново провести ОСОБА_5 медичне обстеження стану здоров`я відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

При проведенні обстеження Дніпровській багатопрофільній лікарні № 4 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях» урахувати: експертний висновок доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 , доктора медичних наук, доктора біологічних наук професора ОСОБА_9 ; консультаційний висновок спеціаліста від 12.07.2025 відносно ОСОБА_5 ; консультаційний висновок спеціаліста від 05.09.2025 відносно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 315, 369-372, 376, 392-393 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Зобов`язати Дніпровську багатопрофільну лікарню № 4 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях» терміново провести ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичне обстеження стану здоров`я, із залученням спеціалістів закладів охорони здоров`я відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

При проведенні обстеження врахувати: експертний висновок доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 , доктора медичних наук, доктора біологічних наук професора ОСОБА_9 ; консультаційний висновок спеціаліста від 12.07.2025 відносно ОСОБА_5 ; консультаційний висновок спеціаліста від 05.09.2025 відносно ОСОБА_5 .

При проведенні медичного обстеження ОСОБА_5 надати наступні висновки:

1.Чи може ОСОБА_5 утримуватись в умовах слідчого ізолятора з урахуванням наявних у нього захворювань?

2.Чи потребує ОСОБА_5 у зв`язку з наявними у нього захворюваннями невідкладного оперативного втручання ?

Для проведення обстеження в розпорядження Дніпровської багатопрофільної лікарні № 4 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях» надати копію даної ухвали, копії: експертного висновку доктора медичних наук, професора ОСОБА_8 , доктора медичних наук, доктора біологічних наук професора ОСОБА_9 ; консультаційного висновку спеціаліста від 12.07.2025 відносно ОСОБА_5 ; консультаційного висновку спеціаліста від 05.09.2025 відносно ОСОБА_5 .

Про результати медичного обстеження ОСОБА_5 негайно повідомити суду.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження, направити Дніпровській багатопрофільній лікарні № 4 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях» (для виконання), ДУ «ДУВП (№4) (для відома).

Ухвала в частині відмови в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 19.12.2025.

Суддя ОСОБА_1