Провадження № 1-кп/638/1161/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Харкова обвинувальний акт у кримінальному проваджені за № 0000468 від 04.04.2024відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Моросівка Ізюмського району Харківської області, з вищою освітою, не є особою з інвалідністю, пенсіонерка, заміжня, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудима, обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 будучи громадянкою України, з 01 липня по початок вересня 2022 року, більш точний час установити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним російським вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території, маючи умисел на зайняття посади в окупаційній адміністрації, незаконно створеною окупаційною владою в м. Ізюм, Харківської області, та реалізуючи його вступила в злочинну змову з окупаційними військами рф, отримавши від них пропозицію на зайняття посади «начальника управления финансов военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», в порушення Конституції та Законів України, добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію.

Надалі ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, в період з 01 липня 2022 року до початку вересня 2022 року, більш точний час встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на посаді «начальника управления финансов воєнно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий злочинний умисел, здійснювала діяльність на займаній посаді, пов?язаній з виконанням організаційно - розпорядчих функцій, а саме керувала діями підлеглих, планувала їх робочий час, відвідувала зібрання начальників відділів, виконувала розпорядження, надані очільниками тимчасової окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов?язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Прокурор ОСОБА_3 ,у судовому засіданні зазначав про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, зібраними матеріалами справи. Вказав про необхідність призначення останній покарання в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Речові докази вважав за необхідне залишити в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялась у скоєномута суду пояснив, що не хотіла вчиняти злочин, наразі усвідомлює і засуджує те, що вчинила.Розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, просить суворо її не карати т ане позбавляти волі.

ОСОБА_5 пояснила, що м. Ізюм було окуповано в лютому 2022 році, у зв`язку з чим люди жили в підвалах, треба було якось існувати, щось їсти. Тому ходила на базар продавати цибулю, де й зустріла ОСОБА_6 , яка працювала в сільській раді, остання повідомила, що організовують фінансове управління та прохала щоб їй допомогли в роботі. З 4 липня почала допомагати, оскільки треба було якось жити далі. Робота була пов`язана з коштами, а саме з виплатами заробітної плати комунальникам, перші гроші прийшли в липні, на окупованій території будь-яка законодавча база була відсутня тому треба було з цим розбиратися, щоб мати можливість заплатити людям, які працюють. Спочатку керувала вказаним управлінням Юля, але потім повідомила, що їй потрібно вивезти дитину, у зв`язку з чим домовились, що ОСОБА_5 допоможе та пропрацює два місяці у зв`язку з чим в серпні місяці підписала трудовий договір, за липень місяць отримала 55 000 рублів, пропрацювала з 4 липня по 1 вересня. Після звільнення м. Ізюм від окупаційних військ, в місті з`явилося світло, оскільки протягом всієї окупації світло було відсутнє та почула по радіо, що не можна було працювати на органи окупаційної влади.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні звернув увагу на дані, що характеризують особу обвинуваченої, що ОСОБА_5 раніше несудима, є пенсіонеркою та має постійне місце проживання, все життя пропрацювала в фінансовій сфері т е вчинила жодного правопорушеня, вважав, що своїми діями обвинувачена сприяла громадянам в окупації, а також на пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття та визнання провини, крім того вважав, що ОСОБА_5 весь час досудового розслідування давала послідовні визнанні покази і свідчення, чим, на його переуконання сприяла розкриттю кримінального правопорушення, що також є обставиною, яка пом`якшує покарання. У зв`язку з чим просив на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від реального відбування покарання з випробуванням та покласти на неї відповідні обов`язки, які остання неодмінно буде виконувати.

Крім повного визнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_5 , її винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні, а саме:

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_7 яка пояснила, що познайомилась з ОСОБА_5 коли прийшла на роботу, до цього моменту не була знайома з останньою, працювала нетривалий проміжок часу у відділі фінансів, а саме з 25.07.2022 по 27.08.2022., начальником відділу була ОСОБА_8 , проте прізвище свідок не памятає. Заробітну плату отримувала останній раз 25.08.2022, розмір заробітної плати складав 6000-8000 рублів на тиждень, також отриммувала продуктові набори щотижня. Свідок перестала виходити на роботу у зв`язку з тим, що почались обстріли і вона постійно перебувала у підвалі. Також ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_5 була заступником начальника фінансового управління та сиділа в окремому кабінеті, бачились з нею вранці та ввечері. На посаду її приймав відділ кадрів, спілкувалася з нею ОСОБА_8 прізвище не пам`ятає, обговорювали ким раніше працювала, скільки їй років та яку освіту має, після чого остання написала заяву на вакантну посаду яка була вільною. Свідок пояснила, що займалася перевіркою документів, а саме паспортів, кодів, заяв про прийняття на роботу, договорів, наказів та відносила вказані документи до юристів на підпис. ОСОБА_5 займалася перевіркою документів. Свідок на паспорт громадянина росії документи не подавала. Чи подала документи на паспорт ОСОБА_5 не знає;

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що він разом з ОСОБА_5 працював в адміністрації з 24.07.2022 по кінець серпня. Під час бойових дій свідок знаходився за місцем реєстрації, нікуди не виїздив та не покидав місто, ховався в підвалі, коли завершилися активні бойові дії, почав шукати засоби для існування, оскільки батьки пенсіонери, працювати не могли, тому пішов до центру зайнятості, який був створений окупантами, там запитали, де він працював до війни, на що останній відповів, що працював в районній державній адміністрації, після чого його відправили до адміністрації. На роботу приймав відділ кадрів та запропонували посаду спеціаліста відділу в управлінні фінансів. З ОСОБА_5 була умовна співбесіда. Остання була начальником всього управління фінансів, розмова була коротка. У свідка скалося враження, що від неї залежить те, чи приймуть його на роботу. Безпосереднім керівником відділу, де працював свідок була ОСОБА_10 . Під час окупації, крім продуктової допомоги, ще платили гроші, у зв`язку з чим свідку доручали збирати дані людей, які працювали на комунальних підприємствах, хлібозаводі та водоканалі, а саме накази, договори про прийняття на роботу, копії паспортів, табелі, відомості про зарплатню, які останній зберігав в кабінеті. Свідок повідомив, що ОСОБА_5 давала вказівки щодо прийняття документів, а саме заявок на фінансування за певний період. Також свідок пояснив, що отримував заробітну плату в розмірі 32000 рублів;

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що переїхала з м. Донецька в м. Ізюм в літку 2017 року та весь цей час там проживає, з 04.07.2022 року по початок вересня працювала на посаді головного спеціаліста юридичного відділу Ізюмської військової адміністрації, пішла працювати на вказану посаду, у зв`язку з тим що були відсутні продукти харчування. Також свідок пояснила, що роботу знайшла завдяки колишній колезі, яка порадила підійти до відділу кадрів після чого останню взяли на роботу. З ОСОБА_5 вперше познайомилась в 20 числах липня 2022 року. ОСОБА_5 на той час займала посаду начальника фінансового управління, не була її керівником, проте мала підлеглих. Стосунки з ОСОБА_5 були нормальні, трудові, свідок поважала обвинувачену як спеціаліста та як інтелігенту людину, кабінети були напроти. ОСОБА_5 ніколи не підвищувала голос на підлеглих. ОСОБА_5 проводила наради та була на них присутня, кожну неділю їздила до м. Куп`янськ, оскільки там знаходилась Обласна військово-цивільна адміністрація. ОСОБА_5 безпосередньо підпорядковувалась ОСОБА_12 . Також свідок пояснила, що вона як спеціаліст юридичного відділу, який займався питанням щодо оформлення російських паспортів зазначає, шо російські паспорта в м. Ізюм не видавалися, треба було їхати до м. Куп`янськ, у зв`язку з чим організовувались автобуси та складалися списки бажаючих. ОСОБА_5 не подавала документи на оформлення російського паспорту. Свідок останній раз бачилась з ОСОБА_5 06.09.2022 та зауважила, що ОСОБА_5 не була ідейною особою, яка виступала за «руський мір»;

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що працювала в окупацїї разом з ОСОБА_5 з 2022 року. Свідок вказвала, що почала працювати на посаді економіста, потім у фінансовому відділі, а потім начальником відділу, роботу запропонував знайомий, який мешкав з нею на одній вулиці. Спочатку начальником була ОСОБА_14 , яка попросила ОСОБА_5 замінити її поки вона не приїде, але вона так і не приїхала. Ці події відбувалися в червні - початок липня. ОСОБА_5 займала посаду начальника управління, в підпорядкуванні в неї було 2 начальника та спецаліст. ОСОБА_5 давала вказівки. Свідок пояснила, що вона займалася формуванням бюджету, їй приносили списки людей на отримання зарплатні. ОСОБА_5 підпорядковувалась ОСОБА_12 . Заробітну плату ні вона, ні ОСОБА_5 не отримували, давали їм тушонку. Документи на російський паспорт з ОСОБА_5 не подавали;

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що познайомилась із ОСОБА_5 коли працювала у військовій адміністрації в окупації в 2022 році в м. Ізюм, працювала у відділі кадрів забезпечення, до її компетенції входило ведення особових справ співробітників та ведення документообігу відділу кадрового забезпечення. ОСОБА_5 займала посаду в фінансовому відділі, але яку саме не пам`ятає, оскільки працювала один місяць там, з обвинуваченой бачились кожен ранок, в мерії м. Ізюм був кабінет на другому поверсі. Вказала, що не оформлювала документи на російський паспорт та на нарадах не була присутня, хто був керівником у ОСОБА_5 не пам`ятає;

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_16 встановлено, що остання познайомилась з ОСОБА_5 під час співпраці в адміністрації, а саме коли вона прибирала в кабінеті у ОСОБА_5 ,займала посаду прибиральниці з червня по серпень 2022 року. Керівником був ОСОБА_17 . ОСОБА_5 була начальником фінансовому відділу, у якої в підпорядкувані були підлеглі, хто саме не знає, та що остання працювала в літку 2022 року, свідок більш точного часу не пам`ятає, оскільки працювала не кожного дня та чи відвідувала ОСОБА_5 наради не знає. Також вказала, що не оформлювала документи на російський паспорт, за ОСОБА_5 не знає. Свідок пояснила, що на роботу перестала виходити в серпні 2022 року, оскільки її перестали пускати;

-фактичними даними показань ОСОБА_18 , яка повідомила, що познайомилась з ОСОБА_5 під час співпраці в окупаційній адміністрації, працювала в період з кінця травня по кінець серпня займала посаду заст. сектору доходів, її керівником була ОСОБА_5 , яка працювала або з червня або з серпня. Свідок вказала, що займалися перевіркою документів, створенням таблиць для виплати в подальшому заробітної плати. За посадові обов`язки не змогла нічого сказати. Керівником фінансового управління спочатку була ОСОБА_19 , коли тільки було створено адміністрацію, а потім була ОСОБА_5 бо її умовила ОСОБА_20 займати цю посаду. Вони займалися перевіркою документів, а саме перевіряли організації, водоканал, які надавали документи своїх співробітників, договори, списки, перевіряли всі ці документи, щоб в подальшому була виплачена грошова плата, все це вносили в таблиці та відправляли до м. Куп`янськ. ОСОБА_5 їздила до м. Куп`янськ іноді разом зі свідком. Заробітну плату не отримувала, а лише пайок. Також зазначила, що заступнику окупаційної адміністрації підпорядковувався начальник фінансового відділу, фінансове управління підпорядковувалося ОСОБА_12 . Працювати перестала в кінці серпня коли була цілодобова комендантська година;

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_21 який пояснив, що перебував в м. Ізюмі та працював в окупаційній адміністрації, виконував господарські роботи, а саме фанерою забивав вікна, з ОСОБА_5 знайомий, але при яких обставинах відбулося знайомство не пам`ятає, як часто бачив ОСОБА_5 та яку посаду займала остання точно сказати не може, працював з перших днів окупації по деокупацію;

-фактичними даними протоколу огляду речей і документів від 09.06.2023 року в ході якого було оглянуто список працівників військово-цивільної окупації адміністрації м. Ізюм та Ізюмського району;

-даними копії трудового договору від 01 липня 2022 року, який був укладений між військово-цивільною адміністрацією Ізюмського району Харківської області в особі в.о. Голови ВЦА ОСОБА_22 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані серія НОМЕР_1 , виданий Ізюмським ГРО УМВС України в Харківській області від 27.08.2002 року, проживаючої в АДРЕСА_1 з якого вбачається, що ОСОБА_5 прийнято на посаду начальника управління фінансів на невизначений строк.

Даним договором врегульовані права та обов`язки ОСОБА_5 , режим робочого часу та часу відпочинку, оплата праці, гарантії та компенсація, види та умови страхування робітника, порядок зміни та закінчення трудового договору, реквізити та підписи сторін;

-даними копії штатного розкладу ВЦА Ізюмського району Харківської області, який підписаний заступником голови ЦВА ОСОБА_23 та начальником кадрового забезпечення ОСОБА_24 з якого вбачається, що станом на 20.07.2022 ОСОБА_5 займала посаду начальника управління фінансів з посадовим окладом 55 000,00;

-даними розрахункової відомості, з якої вбачається, що ОСОБА_5 займала посаду начальника управління фінансів з посадовим окладом - 55 000,00 їй було всього нараховано - 55 000, 00, та видано на руки -55 000, 00.

Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною та кваліфікує її дії за ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто як добровільне зайняття громадянином України посади, пов?язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 , вчинила тяжкий злочин, раніше несудима, з вищою освітою, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, пенсіонерка.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та визнання провини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, похилий вік обвинуваченої, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин, пов`язаних із незадовільною гуманітарною ситуацією в період тимчасової окупації.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування в мінімальних межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному.

За змістом ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Суд зауважує, що у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №347/1360/17 (провадження № 51-3920км19) Верховний Суд зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен бути підтверджений матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України, щиро розкаялася та зазначила, що критично ставиться до вчиненого, щиросердно просить вибачення, дійсно засуджує свій вчинок і готова нести відповідальність.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форми вини, мотиву, мети, способу, стадії вчинення, і т.ін.).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді, зокрема позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що наявні обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, ставлення обвинуваченої до вчиненого, конкретні обставини вчиненого злочину та його наслідки, особу обвинуваченої, зокрема її репутацію та похилий вік, а також її мотиви співпрці з окупаційною адміністрацією, суд вважає можливим звільнити обвинувачену від відбування основного покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки із застосуванням п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_5 можливо виправити без реального відбуття покарання, надавши шанс на повернення до законослухняного, суспільно-корисного життя.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Отже, при застосуванні положень ст. 75 КК України конфіскація майна не може бути призначена як додаткове покарання.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 16.08.2018 року по справі № 183/163/14.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши її з під варти у залі суду, негайно.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 10 (десять) років, без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки, якщо вона протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

На підставі ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25.10.2024 по 24.09.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши її з під варти у залі суду, негайно.

Речові докази: копію трудового договору від 01 липня 2022 року ОСОБА_5 про зайняття нею посади начальника управління фінансів окупаційної адміністрації м. Ізюм на 3 арк.; копію штатного розкладу на 20.07.2022 ВЦА Ізюмського району Харківської області на 5 арк.; розрахункову відомість по заробітній платі співробітників окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області у 2022 році на 4 арк; список працівників військово-цивільної окупаційної адміністрації м. Ізюм та Ізюмського району зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1