Справа № 1-15/06
Провадження № 1-в/545/496/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 Полтавський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву захисника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

встановив:

до Полтавського районного суду Полтавської області звернувся захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 із заявою про скасування арешту майна, накладеного постановою Полтавського районного суду від 05.09.2005, справа №1-239/05. В обґрунтування зазначив, що постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 05.09.2025 по справі №1-239/05 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у кримінальній справі у виді застави та накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20.04.2006, який змінено ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.03.2007 ОСОБА_4 засуджено за ч. 5 ст. 185, ст. 69, ст. 15, ч. 5 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 255, ст. 69, ч. 3 ст. 292, ст. 69, ч. 3 ст. 289, ст. 69, ч. 3 ст. 358, ст. 70 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Постановою Торезького міського суду Донецької області від 22.08.2008 ОСОБА_4 умовно-достроково звільнено від відбування покарання. Таким чином, ОСОБА_4 відбув покарання, а необхідність у продовженні застосуванні арешту відсутня. Під час оформлення своїх спадкових справ ОСОБА_4 стало відомо, що накладений арешт не скасовано, наразі обтяження є чинним та обмежує заявника у можливості розпоряджатись належним йому майном, а тому просить припинити обтяження у вигляді арешту.

Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що стосовно нього відсутні кримінальні провадження та кримінальні справи, ніяких зобов`язань за рішеннями судів не має, він не вчиняв кримінальні правопорушення з часу відбуття покарання за останнім вироком. Під час досудового розслідування кримінальної справи стосовно нього обирався судом запобіжний захід тримання під вартою, згодом його було змінено на заставу, який він не порушував. В якості застави була передана квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка належала його батькам. Оскільки він відбув покарання за вироком суду, наразі відсутні підстави для будь-якої заборони на квартиру, яку він не може оформити в порядку спадкування. Тому, просив задовольнити клопотання про скасування арешту майна.

Захисник ОСОБА_5 підтримав заяву та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення заяви про скасування заборони на нерухоме майно - квартиру, в частині, що стосується ОСОБА_4 .

Вислухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи.

Судом установлено, що відповідно до копії вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2006 року ОСОБА_4 засуджений за ст.ст. 255 ч. 1, 292 ч. 3, 289 ч.3, 185 ч. 5, 15, 185 ч. 5, 357 ч. 1, 357 ч. 3, 358 ч. 3, 358 ч. 2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна (а.с.8-10). Справа №1-15/2006р.

Строк покарання підсудному ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття його під варту по даному вироку, зарахувавши при цьому термін перебування під вартою з 24 вересня 2003 року по 05 вересня 2005 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 березня 2007 року скасовано вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2006 року в частині: засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України та справу в цій частині закрито за відсутністю складу злочину; виключено із обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.155 КК України епізод сприяння злочинних організацій; виключено з вироку додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, призначеного ОСОБА_4 . Також, змінено вирок та застосовано ст. 69 КК України, остаточно призначено покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишено без змін (а.с.11-12).

Постановою Торецького міського суду Донецької області від 22.08.2008 звільнено умовно-достроково ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2006 року (а.с.13).

Як стверджував ОСОБА_4 в судовому засіданні, що під час досудового розслідування вищезазначеної кримінальної справи, стосовно нього обирався спочатку запобіжний захід тримання під вартою, а пізніше його було змінено на заставу ухвалою Полтавського районного суду від 05.09.2005. В якості застави було передано квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1998 квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам його сім`ї: ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.14).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.15).

Свідоцтвом про право на спадщину виданого 05.12.2017 підтверджується, що ОСОБА_7 є спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яке складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.16).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.17).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №453513877, наявна інформація про те, що на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 05.09.2005 №1-239/05 Полтавською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 12.10.2005 зареєстровано обтяження за №2487611 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_4 , заборона на нерухоме майно. Також, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 05.09.2005 №1-239/05 зареєстровано обтяження за №23740542 та обтяження за №23740444 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , заборона на нерухоме майно (а.с.7).

Згідно довідки архіваріуса Полтавського районного суду Полтавської області від 19.12.2025 зазначено, що кримінальна справа №1-239/2005 була перереєстрована на №1-15/2006 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 292, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 185, ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357, ч. 2, 3 ст. 358 КК України, вилучена з архіву суду та за терміном зберігання знищена (Наказ Державної судової адміністрації України від 07.12.2017 №1087 Перелік судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання (10р1., ст.4). Оригінал судового рішення по вищезазначеній справі зберігається в архіві Полтавського районного суду в наряді за 2006 рік.

Згідно відомостей в АСВП відносно ОСОБА_4 відсутня інформація про відкриті виконавчі провадження стосовно нього.

Таким, чином матеріалами справи встановлено, що стосовно ОСОБА_4 було застосовано судом запобіжний захід у вигляді застави у кримінальній справі №1-239/2005, №1-15/2006 та передано в якості застави квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та за результатами ухвалення вироку у цій кримінальній справі судом не вирішено питання про повернення застави заставодавцю(цям), а також скасування обтяження.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 померли, наявні заборони на квартиру є перешкодою для оформлення заявником спадкових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а тому, вказані обставини перешкоджають заявнику мирно володіти своїм майном.

Щодо застосовування норм кримінального процесуального права до правовідносин, що виникли у даній справі.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК 2012 року якщо запобіжні заходи були застосовані до дня набрання чинності КПК 2012 року, то дія цих обмежень прав і свобод особи, щодо якої вони були застосовані, триває і після набрання чинності цим Кодексом та їх зміна, скасування чи припинення відбувається в порядку передбаченому КПК 1960 року.

При розгляді клопотання суд керується положеннями КПК України в редакції 1960 року, оскільки провадження у кримінальній справі здійснено саме за цим процесуальним законом, а питання щодо повернення застави вирішується на виконання судового рішення, ухваленого за нормами КПК України в редакції 1960 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 154-1 КПК України питання про повернення застави заставодавцю вирішується під час дізнання, досудового слідства в судовому засіданні суддею за клопотанням заставодавця, а після надходження справи до суду - судом у судовому засіданні при розгляді справи або в іншому судовому засіданні.

Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 26 березня 1999 року «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» згідно зі ст. 154-1 КПК (1002-05) предметом застави можуть бути гроші чи інші матеріальні цінності - будь-яке майно, що перебуває в цивільному обігу, належить заставодавцю на праві власності і може бути відчужене ним. Як застава може передаватися лише майно, що перебуває у власності особи, яка вносить заставу. Якщо майно є спільною власністю декількох осіб, передати його як заставу вправі лише всі власники разом або ж один із них за згодою решти. Майно, що перебуває у спільній частковій власності, може бути самостійним предметом застави за умови, що воно виділене і передається в натурі.

Згідно з ч. 6 ст. 154-1 КПК України, порушення підозрюваним, обвинуваченим, підсудним взятих на себе зобов`язань тягне звернення застави в дохід держави.

Відповіднодо ч.7 ст.154-1 КПК при постановленні вироку суд повинен прийняти рішення про повернення застави заставодавцю. Якщо з якихось причин питання про повернення застави заставодавцю чи про звернення її на виконання вироку в частині майнових стягнень вироком не вирішено, суд повинен зробити це в порядку, передбаченому статтями 409 і 411 КПК (в редакції 1960 року).

Відповідно до ст. 409 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконані вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок. Процесуальний порядок вирішення питань, зв`язаних з виконанням вироку визначений ст. 411 КПК України 1960 року.

Висновки суду.

З урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_4 відбув покарання за вироком суду, даних про порушення обов`язків, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, щоб давало підстави для обернення предмету застави в дохід держави, відсутні дані про невиконані зобов`язання заявника за вироком суду, тому суд вважає, що потреба у продовженні застосування запобіжного у вигляді застави зазначеної квартири повністю відпала, у зв`язку із чим заяву слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.154-1, 409 КПК України 1960 року,

ухвалив:

задовольнити заяву.

Припинити обтяження номер 23740444, 23740542, 2487611 від 12.10.2005 року, тип обтяження (заборона на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 ), накладеного постановою Полтавського районного суду від 05.09.2005 року №1-239/05 та відомості про які внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1