Номер провадження:1-кс/521/3982/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2025 року м. Одеса
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається наступне.
Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України.
В період часу з 00 : 28 години по 00 : 38 годині 03.11.2025 року було проведено огляд місця події на ділянці місцевості біля буд. 25, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе. В ході огляду посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке попередньо водій ОСОБА_5 пред`явив для перевірки співробітникам УПП в Одеській області.
Відповідною постановою дізнавача від 03.11.2025 року вищевказана річ була визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Дізнавач вказує, що накладення арешту на зазначене майно є необхідним, оскільки воно може містити у собі сліди чи іншу інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, тому, для забезпечення збереження речового доказу, просить накласти арешт.
У судове засідання учасники розгляду клопотання не прибули, проте дізнавач звернувся до слідчого судді із заявою, згідно якої просить здійснювати розгляд клопотання без його участі та без участі прокурора. Також зазначив, що особу, в якої було тимчасово вилучено майно, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлено.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий (дізнавач) за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі гроші набуті кримінально протиправним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи вимоги КПК України, можна дійти висновку, що арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінальних правопорушень.
Аналіз наданих матеріалів досудового розслідування приводять слідчого суддю до переконання, що обставини, які перевіряються органом досудового розслідування можуть підпадати під ознаки кримінального правопорушення, та є такими, що виправдовують подальше досудове розслідування з метою встановлення істини, а також виправдовують необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування, а саме 03.11.2025, в ході огляду місця події органом досудового розслідування було виявлено та вилучено майно, яке може бути доказом вчинення кримінального правопорушення або містити у собі інформацію щодо протиправної діяльності особи (осіб), відтак клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 171 КПК України, додані до клопотання матеріали доводять наявність підстав вважати, що майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, отже з метою збереження майна як речового доказу та забезпечення кримінального провадження, а також для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення істини у справі, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.
Підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчий суддя не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно (із забороною розпорядження, відчуження та користування), яке 03 листопада 2025 року органом досудового розслідування було виявлено та вилучено під час огляду місця події на ділянці місцевості біля буд. 25, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, а саме арешту підлягає:
- посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити органу досудового розслідування, в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 року.
Ухвалу слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1