УХВАЛА

17.11.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 10.11.2025 року в кримінальному провадженні №0000553 від 13.09.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 від 10.11.2025 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000553; зобов`язати слідчого або прокурора визнати ОСОБА_3 потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні. В обґрунтування скарги зазначив, що 10.11.2025 року слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим, мотивуючи тим, що шкода має загально небезпечний характер та не спрямована безпосередньо проти нього. Заявник вважає вказану постанову необґрунтованою та незаконною, такою, що порушує його конституційні та процесуальні права, а відмова у наданні йому статусу потерпілого перешкоджає реалізації його права на участь у кримінальному провадженні.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, матеріали кримінального провадження на вимогу слідчого судді не надав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності слідчого, неявка якого не є перешкодою для розгляду скарги, та у відсутність заявника.

Дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У частині 1 ст. 303 КПК України наведений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та за якими надано право на оскарження. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000553 від 13.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Кримінальне провадження зареєстроване на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.08.2025 року, якою зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відповідно до заяви ОСОБА_3 за фактом незаконного утворення несанкціонованого сміттєзвалища поблизу с. Вишневе Новогуйвинської ТГ, Житомирського району, Житомирської області.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 10.11.2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання від 09.10.2025 року ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000553 від 13.09.2025 року.

Так, згідно з положенням ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини, при цьому мотивувальна її частина повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

На переконання слідчого судді, змістоскаржуваної постанови не містить очевидних, обґрунтованих й змістовних доводів існування обставин, що свідчать про відсутність ознак завдання шкоди особі, яка звернулась із клопотанням про залучення в якості потерпілого. Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про передчасність прийнятого слідчим рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000553.Окрім того, слід зазначити, що відомості до ЄРДР внесені на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 21.08.2025 безпосередньо за заявою ОСОБА_3 , а тому згідно положень ч. 2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заявником відповідної заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги в частині скасування постанови слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 10.11.2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

В той же час, згідно ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування не передбачено постановлення слідчим суддею ухвали про зобов`язання слідчого або прокурора прийняти певне рішення, а тому вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого або прокурора визнати заявника потерпілим у кримінальному провадженні №0000553 від 13.09.2025 року задоволенню не підлягають, оскільки слідчий, дізнавач або прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 грудня 2023 року (справа № 757/26714/22-к), від 14 лютого 2023 року (справа № 405/680/22, провадження № 51-1544км22), від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781км21), зазначивши, що стаття 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий, дізнавач або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК України).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити частково скаргу ОСОБА_3 , шляхом зобов`язання слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000553, розглянути повторно клопотання ОСОБА_3 від 09.10.2025 року, в передбаченому ст. 220 КПК України порядку, за наслідками якого прийняти відповідне процесуальне рішення, оформлене згідно з вимогами КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 91, 92, 110, 220, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 10.11.2025 року про відмову у задоволенні клопотання від 09.10.2025 року ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000553 від 13.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Зобов`язати слідчого відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000553 від 13.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, розглянути повторно в порядку, визначеному ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_3 від 09.10.2025 року та надати йому відповідне процесуальне рішення.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1