ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1056/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 25 грудня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який не працює, на утриманні неповнолітніх дітей, осіб похилого віку або осіб з інвалідністю не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Запоріжжя, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.194 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 .

Обвинувачена ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2025 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останніх у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 01 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинувачених.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що вона має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в м.Запоріжжі, здійснила певні діяння під впливом третьої особи, раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався.

Зауважує, що вину у інкримінованому їй злочині вона не визнає.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням піл вартою.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджуються жодними доказами, є надуманими.

Суд першої інстанції не розглянув можливість застосування до нього альтернативного запобіжного заходу та необґрунтовано не визначив розмір застави.

Вказує про те, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в м.Запоріжжі, сім`ю, яка також мешкає в м.Запоріжжя, та раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався.

Зауважує, що вину у інкримінованому йому злочині він не визнає.

Згідно з ухвалою суду, у провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження №0000809 від 10 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,застосованого до обвинуваченої ОСОБА_7 на 60днів. Обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій, прокурор посилався на наявність обґрунтованого обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.194 КК України, за обставин, визначених в обвинувальному акті, а також на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. На переконання прокурора, на час розгляду клопотання вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Також, прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів. Обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, прокурор посилався на наявність обґрунтованого обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України, за обставин, визначених в обвинувальному акті, а також на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. На переконання прокурора, на час розгляду клопотання вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначили про надуманість ризиків стороною обвинувачення і просили застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Обвинувачена зазначила, що має постійне місце проживання в місті Запоріжжя, не згодна лише з кваліфікацією, вона не вчиняла державну зраду. Крім того, зазначила, що сприяла слідству.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просили застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Захисник зазначив, що надані стороною обвинувачення докази жодним чином не доводять винуватість його клієнта у державні зраді, адже дії ОСОБА_6 були спрямовані на введення в оману представників рф з метою отримання від них грошей. Обвинувачений пояснив, що він жодної підривної діяльності проти України не здійснював, зв`язків із представниками рф він не мав.

Заслухавши доповідь судді; аргументи обвинуваченої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 кожного окремо на підтримання апеляційних скарг; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування (в цьому випадку - судового розгляду) до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

З наявних матеріалів убачається, що цих вимог закону судом дотримано.

Наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , доводи їх захисників, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Так, із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України, яке є особливо тяжким злочином.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.194 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів.

Докази сторін будуть перевірятися та оцінюватися судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором, не зменшились та існують на цей час.

Щодо ОСОБА_7 :

такими ризиками є: ризик переховування від суду; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення - з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй правопорушень, відомості про особу обвинуваченої, яка має типові соціальні зв`язки для особи її віку та статусу, а саме, офіційно не працює, наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено суворе покарання, пов`язане виключно з ізоляцією від суспільства на тривалий строк, серед іншого і довічне позбавлення волі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченій ОСОБА_7 під вартою.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, тяжкості інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, суворості можливого покарання та відомостей про особу обвинуваченої у сукупності, колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останньої.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді самою обвинуваченою, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджуються жодними доказами, перевірялися судом та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

За змістом ухвали, суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

З такими висновками погоджується і колегія суддів та вважає, що ризики, які встановлені судом першої інстанції, є обґрунтованими та підтвердженими наявними матеріалами. В свою чергу, фактичні обставини провадження та відомості про особу обвинуваченої у сукупності з особливою тяжкістю інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та суворістю можливого покарання за ці правопорушення, свідчать про те, що інші запобіжні заходи ніж тримання під вартою будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

При цьому, враховуючи викладене та положення ч.4 ст.183 КПК України, на думку колегії суддів, суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою обґрунтовано не визначав розмір застави (як альтернативного запобіжного заходу) обвинуваченій ОСОБА_7 , окрім наведеного вище з огляду і на те, що остання обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Отже, колегія суддів вважає, що наявними матеріалами провадження доведено обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , а також те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання встановлених ризиків.

Свої висновки про необхідність продовження строку тримання обвинуваченої під вартою суд належним чином вмотивував.

З приводу доводів обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що вину у інкримінованому йому злочині вона не визнає, колегія суддів звертає увагу на те, що наразі триває судовий розгляд та судом першої інстанції перевіряється обґрунтованість висунутого обвинувачення.

Перевірка питання щодо доведеності чи недоведеності висунутого ОСОБА_7 обвинувачення на цій стадії процесу до компетенції суду апеляційної інстанції не відноситься.

На зазначеній стадії, згідно з кримінальним процесуальним законодавством, суд апеляційної інстанції переглядає на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої на стадії судового провадження.

В свою чергу, надані сторонами докази суд має досліджувати у встановленому законом порядку та оцінювати у їх сукупності.

Обставини, на які, посилається обвинувачена ОСОБА_7 , а саме те, що вона має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання в м.Запоріжжі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, здійснила певні діяння під впливом третьої особи, на думку колегії суддів, самі по собі правильність висновків суду першої інстанції теж не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків та в цьому випадку не свідчать про достатність застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобігання встановлених ризиків.

Колегія суддів вважає, що обраний стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості діянь, які їй інкримінуються.

Дані про те, що обвинувачена ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні, та при апеляційному розгляді суду апеляційної інстанції таких відомостей не надано.

Перевіряючи законність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження, наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, іншої обвинуваченої та її захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Так, із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України, яке є особливо тяжким злочином.

Докази сторін будуть перевірятися та оцінюватися судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором, не зменшились та існують на цей час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення - з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який не працює, не має постійного джерела доходів, має певні соціальні зв`язки, раніше останній судимий (згідно з обвинувальним актом та клопотанням прокурора), наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено суворе покарання, пов`язане виключно з ізоляцією від суспільства на тривалий строк, серед іншого і довічне позбавлення волі.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суворості можливого покарання та відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді самим обвинуваченим, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджуються жодними доказами, перевірялися судом та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

За змістом ухвали, суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

З такими висновками погоджується і колегія суддів та вважає, що ризики, які встановлені судом першої інстанції, є обґрунтованими та підтвердженими наявними матеріалами. В свою чергу, фактичні обставини провадження та відомості про особу обвинуваченого у сукупності з особливою тяжкістю інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та суворістю можливого покарання за це правопорушення, свідчать про те, що інші запобіжні заходи ніж тримання під вартою будуть недостатніми для запобігання цим ризикам.

При цьому, враховуючи викладене та положення ч.4 ст.183 КПК України, на думку колегії суддів, суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою обґрунтовано не визначав розмір застави (як альтернативного запобіжного заходу) обвинуваченому ОСОБА_6 , окрім наведеного вище з огляду і на те, що останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28-ч.2 ст.111 КК України.

Отже, колегія суддів вважає, що наявними матеріалами провадження доведено обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання встановлених ризиків.

Свої висновки про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд належним чином вмотивував.

З приводу доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджуються жодними доказами та є надуманими, колегія суддів звертає увагу на те, що як вже зазначалось вище, заявлені прокурором ризики підтверджуються та продовжують існувати.

Доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не розглянув можливості застосування до нього альтернативного запобіжного заходу та необґрунтовано не визначив розмір застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі навів переконливе обґрунтування з зазначеного приводу, відображене вище.

Колегія суддів вважає, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

Дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні, та при апеляційному розгляді суду апеляційної інстанції таких відомостей не надано.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали суду, при апеляційному її перегляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03 листопада 2025 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останніх у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 01 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3