Дата документу 01.12.2025Справа № 554/982/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Полтава

слідчий суддя Шевченківського районний суд міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відео конференції клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , подане в межах кримінального провадження №0000108 від 01.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Лівії, лівійця, громадянина Лівії, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не маючого, остання адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В :

20.11.2025 року до суду надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , мотивоване наступним.

Обґрунтовуючи клопотання, орган досудового розслідування зазначає, що 29.01.2023, в темний час доби (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося можливим) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів сексуального характеру, маючи на меті задоволення власної статевої пристрасті та отримання сексуального задоволення шляхом вчинення насильницьких дій сексуального характеру, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, під вигаданим приводом спільного дозвілля, не повідомляючи про свої справжні наміри, запросив раніше знайому малолітню потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала по сусідству, до свого будинку по АДРЕСА_1 , на що малолітня потерпіла погодилась.

Одразу після цього, 29.01.2023, в темний час доби, але не раніше з 17:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося можливим, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є малолітньою, тобто особою, яка не досягла чотирнадцяти років, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з мотивів сексуального характеру, з метою задоволення власної статевої пристрасті та отримання сексуального задоволення, протиправно, нехтуючи правом особи на статеву свободу та недоторканість, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, які полягали у посяганні на сексуальну недоторканність дитини, використовуючи безпорадний стан малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , який виражався в тому, що вона не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з дій сексуального характеру через свій вік, рівень інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому реальний опір, незважаючи на висловлені в усній формі заперечення малолітньої потерпілої, застосував до неї сексуальне насильство, а саме: спустив її нижню білизну до колін, почав торкатися своїми геніталіями її тіла, оголених грудей, класти її руку на свої геніталії, мастурбував свої геніталії руками малолітньої потерпілої, чим порушив статеву недоторканність малолітньої ОСОБА_7 , її нормальний психічний та соціальний стан.

Вказаними діями ОСОБА_6 порушив права малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Таким чином встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

14.11.2025 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, а саме за вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство) щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

14.11.2025 у вищевказаному кримінальному провадженні слідчим відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 в порядку ст.135 КПК України направлено за місцем його проживання повістку про виклик для участі у проведенні слідчих дій на 09 год. 00 хв., але ОСОБА_6 без будь-яких вагомих причин не з`явився за викликом слідчого.

18.11.2025 досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні зупиненого та підозрюваного оголошено в розшук.

28.11.2025 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук.

В судове засідання 01.12.2025 року підозрюваний, будучи повідомленим про день, місце та час слухання клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не з`явився, заяв чи клопотань не надсилав. Разом з тим, виклик підозрюваного у судове засідання 01.12.2025 року здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади (Шевченківського районного суду міста Полтави). Про причини своєї неявки суд не повідомляв.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного заперечував стосовно даного клопотання, прохав застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши клопотання, матеріали, які долучені у його обґрунтування, заслухавши позицію прокурора, захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

14.11.2025 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

28.11.2025 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.153 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів.

При цьому, слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам з точки зору їх достатності, законності, належності, а лише встановлює за їх сукупністю на даному етапі розслідування наявність чи відсутність фактів, що переконують у можливості особи вчинити кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слід виходити з того, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На даний час ОСОБА_6 продовжує переховуватися від органів досудового слідства і його місце знаходження невідоме.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства, з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість вирішення слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного у відсутність останнього.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Вказані обставини свідчать, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Слідчий суддя приймає до уваги, що на даний час, підозрюваний перебуває у розкушу, за викликом суду не прибув, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що з огляду на процесуальну поведінку підозрюваного у слідства є достатні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, продовжить перешкоджати проведенню всебічного та об`єктивного розслідування у розумний строк.

Таким чином, потреба у застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованому йому злочину, а також у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування.

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 176, 183, 193 КПК України, слідча суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , подане в межах кримінального провадження №0000108 від 01.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Лівії, лівійця, громадянина Лівії, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не маючого, остання адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, без визначення розміру застави.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1