Провадження №1-кп/447/183/25
Справа №447/1143/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2025 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві, Львівської області кримінальне провадження № 0000051 від 17.01.2025 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

24.02.2022року Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України « Про правовий режим воєнного стану» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по даний час.

ОСОБА_4 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді розвідника взводу спостереження розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби солдат у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою власного особистого збагачення, 17.01.2025 в період часу з 06:00 год. по 19:40 год., за попередньою змовою групою осіб разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали, щодо якої виділені в окреме провадження) зайшов на територію домогосподарства по АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто не слідкує, шляхом відтиску рами металопластикового вікна, проник в приміщення будинку, звідки з кімнати спальні таємно викрав металевий сейф, вартість 850 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 170 000,00 грн., та 3600 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ станом на 17.01.2025 рік, становить 151 822,44 грн., які належать потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого покинув приміщення будинку разом із викраденим майном, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 402 672,44 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майно ( крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України.

В пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, розкаявся у скоєному, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву про залишення цивільного позову без розгляду. Вказала, що обвинувачений відшкодував їй завдану шкоду, просить його суворо не карати.

Суд, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі призначити такий вид і розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином, вчинений під час широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України і введеного воєнного стану.

З огляду на зазначене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Отже, суд вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає приписам статей 50, 65 КК України.

Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, являється військовослужбовцем, за місцем проходження служби характеризується негативно, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання. Крім цього, суд зазначає, що викрадені у потерпілої грошові кошти не були добровільно відшкодовані ОСОБА_4 , а їх залишок був вилучений працівниками поліції. Обставина, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, тому суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції ч.4 ст.185 КК України за якою він обвинувачується.

Врахувавши всі обставини у сукупності, а також думку потерпілої, котра не наполягала на суворому покаранні та не мав претензій до ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необхідність призначення останньому покарання у мінімальному розмірі, яке передбачено санкцією ч. 4 ст. 185 КК, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду, оскільки потерпіла ( цивільний позивач) ОСОБА_6 подала до суду заяву про залишення вищевказаного позову без розгляду.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Крім цього, речовий доказ: автомобіль марки «"Mersedes-Benz A140" р.н. НОМЕР_2 конфіскувати в дохід держави,оскільки такий придбаний ОСОБА_4 за грошові кошти, які були викрадені у потерпілої.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу та звернення такого до фактичного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 4377,45 грн.

Речові докази по справі: скляну банку об`ємом 1,5 л., пару тканинних рукавиць синього кольору та пару тканинних рукавиць чорного кольору - знищити.

грошові кошти у сумі 170000,00 грн., а саме 140 купюр номіналом 500 гривень, із наступними серіями та номерами: ВИ3254296, СЗ7616274, ФД3614134, ВЄ0082378, ЄВ8192263, МА6853296, ГТ0260325, ЛД1369348, СД0818629, АА2927868, ФД7942634, ЗФ7740033, ВЕ8532246, ВД3441523, ВХ6124839, СЗ2577719, УГ8487745, ЛВ2488258, УГ7792129, УД7736185, ВЕ5257616, ВВ5055234, БР6384498, ВД16126233, ЕА5036712, ЛЗ7711795, ЄВ7130682, БВ4945735, ЄВ1079263, ВД5723839, ВЕ3081492, ЗД5743449, ЛД9741760, ВХ3250629, ВХ0336542, ВВ9369468, ЛЗ6601483, ФЖ4460432, ФЖ4819261, СЗ1938733, НБ0238352, АА3332884, СД9469655, ТД3399925, ЗД4701217, УЗ1832074, ЗЗ1630462, ЛЗ6988967, УИ1917902, УГ1180925, ТГ8981696, ЗБ7037518, МБ9457661, ЛИ3774870, ВА8221426, МВ7574800, ЗИ5689400, ВЖ3776241, ЄГ5068260, ВД8830321, ГА4590612, ГА4590612, ФЗ8647883, УГ1825549, МВ4137495, МА9657588, ЗЗ0938846, ХГ5625490, ВИ1789611, ГМ4792705, ЕД3230697, ВЗ7313266, ГЛ4122997, ГВ6436329, ХЖ6027213, АК9791741, ЦА4325771, ЕГ6626262, АЕ1385554, АД3634279, ЕГ 8788971, ХИ5294279, БА3979528, АИ54780723, ЄЖ5390677, ХВ 3854858, АА53559377, ЗБ0958720, ЄА7424494, АВ3199139, ЗБ9809330, ЄА3998382, АГ3693588, ЕИ0521553, ЕИ5230823, АЖ5229525, ХЄ4538886, АА1084255, ХГ6198741, АГ4246075, МБ0511409, ЗЗ7876388, ЛВ9245177, УА6784233, ХБ8981286, АБ4735718, ЛЗ1760687, УД3808275, ХЕ20311042, ЕЕ2706878, ВЕ9877911, ЕЕ6426233, ХВ40320501, ЄЖ4155657, ФБ04209470, ЗЗ8014820, ХГ5906219, АВ5135392, ЛД4584024, ЕД3001391, АЗ391541, ЕЖ9023755, АА0077512, ДВ655859, АЖ5898585, ВД4403214, РВ2880522, СВ2915271, ХЗ16072057, БА0376105, ЄГ3549824, ЕЕ6674347, ЄВ81921472, ЕД3472669, ЄЖ7392505, ХН4638852, ЄГ5304384, ГВ2635284, АЄ912765; 100 купюр номіналом 1000 гривень із наступними серіями та номерами: АИ1658730, ВТ8726918, ВТ8787226, АП6567650, ЄГ757014463, ЄБ8538303, ГП2823009, АИ1217200, АМ7219245, АЖ2228848, ВП8215797, ЄБ6220442, БА8077701, АИ3536835, АИ5911902, АД6381782, АД6381783, АД6381784, АД6381775, АД6381786, АД6381787, АД6381788, АД6381789, АД6381791, АБ2386749, АР7759543, АТ5788876, АС0717511, БР0805481, ЄВ5141483, ВС3101933, БЛ8609282, АТ4171172, ЄВ9351342, АД6381790, АА8954222, АД6381792, АБ3854560, ЄА6012210, АЕ4482556, АИ7408720, АЄ0683172, ЕБ8664907, АР5813328, ЄБ8424080, ЕА8675411, АД9060208, ВВ9433350, ЕА0210082, БК0259397, АН6592600, ВТ5939769, АА6745633, ЄГ7613783, ЄВ3948263, АЖ3154345, ЕВ5752499, БП7458935, БН7620970, АЄ5967906, АГ5656419, ЄВ4863314, АА1098342, АУ2134330, АЖ7301772, БА8647461, АЄ1737396, БМ3359520, АР943951, ЄБ7927074, АР3505306, АЗ4720198, АР3505308, ЕА3184548, АЗ1939625, АЄ2030130, ЕГ2895531, АД2325629, АК8141036, ЕГ0843992, ЕВ4961390, АП6931105, АК7491505, АЕ1669158, АУ9892942, АА5153061, АЕ1605929, АБ3388693, ЕГ0772158, АЄ7211623, АР6455495, ЕБ4035761, ЕА3819980, АИ3032711, ЕД1183555, АЕ3391068, АД8933293, ВП7054320, АБ7150489, ЕА0212152; металевий сейф чорного кольору із врізним замком з маркуванням «Sofia» залишити у власності потерпілої ОСОБА_6

автомобіль марки «"Mersedes-Benz A140" р.н. НОМЕР_2 конфіскувати в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1