Справа №463/8067/25
Провадження №1-кс/463/7821/25
У Х В А Л А

16 вересня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 04.06.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України,-

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 04.06.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України. В межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 подано клопотання про визнання потерпілим, за результатами розгляду якого слідчим винесено оскаржувану постанову від 04.06.2025 року. Скаржник вважає дану постанову необґрунтованою, такою, що порушує його права у зв`язку з чим просить її скасувати, а тому звернувся до суду із скаргою, яку просить задовольнити.

Скаржник до судового засіданні подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, а тому слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Представник суб`єкта оскарження - Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що таку слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом встановлено, що СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України за фактом умисного невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_3 .

В межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 подано клопотання від 26.05.2025 року про визнання потерпілим, за результатами розгляду якого слідчим винесено оскаржувану постанову від 04.06.2025 року.

Слідчий дану постанову мотивує тим, що на даний час відсутні підстави для надання ОСОБА_3 процесуального статусу потерпілого, оскільки не здобуто доказів про завдання моральної або майнової шкоди, а тому в задоволенні клопотання відмовлено. Крім того, вказано, що беручи до уваги правові позиції Великої Палати Верховного Суду, постанови Пленуму Верховного Суду України та норми чинного кримінального процесуального законодавства, слід дійти висновку, що у кримінальному провадженні за ознаками ч.2 ст.382, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 та ч.1 ст.367 КК України відсутні об`єктивні підстави для визнання заявника потерпілим, оскільки склади цих злочинів не передбачають обов`язкового завдання конкретної шкоди фізичній чи юридичній особі. Також, під час проведення досудового розслідування жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь якого кримінального правопорушення в цьому кримінальному провадженні, отже не встановлено, чи дійсно у діях невстановлених осіб наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 382, ч.1 ст. 364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України.

Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.

Як зазначено вище, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

Таким чином, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Тому слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що відмова у визнанні його потерпілим слідчим належним чином не мотивована.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга підлягає до задоволення, а тому оскаржувана постанову підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

постановив:

Скаргу - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 04.06.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1