УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000818 від 20.10.2025, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000818 від 20.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 17.10.2025, використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A30», в застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», від невідомого акаунту під псевдонімом « ОСОБА_7 », який представився особою ОСОБА_8 , отримав пропозицію про здійснення підпалу автомобіля за грошову винагороду. Після чого, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на знищення чужого майна шляхом підпалу, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , 19.10.2025 близько 23 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Максима Шимка, буд. 34, помітив автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , який він вирішив підпалити.

Після цього, 19.10.2025 приблизно о 23:00 год., знаходячись за адресою: м. Вінниця, вул. Максима Шимка, буд. 34, діючи умисно, з метою знищення чужого майна шляхом підпалу, використовуючи заздалегідь підготовлені для вчинення злочину дві полімерні пляшки, об`ємом по 1,5 л. кожна, з легкозаймистою речовиною - бензином, розлив його на лобове скло вказаного автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», д.н.з. НОМЕР_1 та підпалив за допомогою заздалегідь принесених з собою паперу та запальнички, внаслідок чого легкозаймиста речовина спалахнула та виникла пожежа, яка в подальшому була ліквідована працівниками ГУ ДСНС України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області. Після чого, ОСОБА_6 залишив місце події та не прийняв будь - яких мір для ліквідації пожежі.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Крім того, усвідомлюючи всі вказані обставини, громадянин України ОСОБА_6 , діючи умисно, вчинив державну зраду шляхом надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, громадянин ОСОБА_6 , 17.10.2025 приблизно о 14:00 год. отримав повідомлення в застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» від невстановленої особи, яка користується акаунтом із нік-неймом « ОСОБА_7 » та яка представилась особою на ім`я ОСОБА_8 , в якому містилась пропозиція заробітку за виконання завдання у вигляді здійснення підпалів автомобілів громадян України, а також підпалу державної установи Український інститут національної пам`яті. На пропозицію заробітку ОСОБА_6 погодився та на виконання поставленого йому невстановленим представником російської федерації завдання здійснив підпал автомобіля.

Зокрема, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , 19.10.2025 близько 23 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Максима Шимка, буд. 34, помітив автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, належний ОСОБА_9 , який він вирішив підпалити.

Після цього, 19.10.2025 приблизно о 23:00 год., знаходячись за адресою: м. Вінниця, вул. Максима Шимка, буд. 34, діючи умисно, з метою надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за допомогою раніше підготовленої легкозаймистої речовини бензину, паперу та запальнички, ОСОБА_6 , попередньо увімкнувши запис відео на своєму власному телефоні, здійснив підпал припаркованого поруч із будинком за вказаною адресою, автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_9 , що призвело до його пошкодження.

В подальшому, ОСОБА_6 за допомогою застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», надіслав відеозпис замовнику, який діяв в інтересах російської федерації, за що отримав грошові кошти в сумі 2 000 гривень шляхом їх переказу на банківську картку АТ «Ощадбанк» та грошові кошти в сумі 9 000 гривень шляхом їх переказу на криптогаманець «Trust wallet», якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній безпеці України у формі надання іноземній організації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

21.10.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.10.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Слов`янськ, Донецької області, не працюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, - повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, тобто, умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу та державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній безпеці України у формі надання іноземній організації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 в інкримінованим йому кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема:

1.Протоколом огляду місця події від 20.10.2025.

2.Протоколом допиту свідка потерпілого від 20.10.2025.

3.Протоколом огляду місця події від 21.10.2025.

4.Протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України.

5.Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 .

6.Протоколами допиту свідків.

7.Іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1.підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та, або суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).

2. підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

3. вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України),

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання підтримали, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому вважали за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, заявив, що підзахисний визнає вину частково, вважав, що даний запобіжний захід є надто суворим, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні по суті клопотання підтримав думку захисника, вину визнав частково.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчими СВ відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000818 від 20.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 111 КК України.

В рамках вказаного провадження 21.10.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній організації та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, а також ч. 2 ст. 194 КК України, тобто, умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 111 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, крім того, санкцією ч. 2 ст. 111 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілих під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Враховуючи обставини вчинення правопорушення, яке вчинене в період дії воєнного стану, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 177 КПК України, тобто ОСОБА_6 , може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання органом досудового розслідування не встановлено всіх обставин вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, зокрема, необхідно провести ряд слідчих дій з метою встановлення особи координатора, а також причетності самого підозрюваного до аналогічних злочинів на території України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст. 131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, правову підставу для застосування виключного запобіжного заходу, а саме вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, а також, характеризуючі дані про особу підозрюваного, його сімейний та матеріальний стан, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження клопотання слідчого обґрунтоване та наявні підставі для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109114-1, 258258-3, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, відомості про його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, правову підставу для застосування виключного запобіжного заходу, а саме вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження клопотання слідчого обґрунтоване та наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 21.10.2025 по 19.12.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя