Справа № 522/3214/25
Провадження № 1-кс/522/1323/25

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2025 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення.
В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того для розгляду даної скарги, ОСОБА_3 було доставлено в приміщення Приморського районного суду м.Одеси за згодою Київського районного суду м.Одеси.
Під час судового розгляду 28.11.2025 року в судовому засіданні ОСОБА_3 заявив про те, що 24.11.2025 року в примішенні конвойної служби, яка знаходиться у приміщенні Приморського районного суду м.Одеси невідомі йому особи нанесли йому тілесні ушкодження в область голови, що підтверджується наявністю на його обличчі синця під оком та вказані дії на його думку є умисними задля того, щоб завдати шкоди його здоров`ю, принизити його честь та гідність, а тому ОСОБА_3 , просив забезпечити йому та його близьким родичам безпеку. Крім того, просив забезпечити проведення йому судово-медичної експертизи для вирішення питання ступеню тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень.
Заслухавши доводи викладені у заяві ОСОБА_3 , які стосуються вирішення питання про застосування вимог ст. 206 КПК України щодо захисту прав заявника, слідчий суддя дійшов до такого висновку.
Положення Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3); ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню (ст.28); кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст.55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68) знайшли своє втілення у статті 11 КПК України.
Зокрема, вимогами ст. 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.
Так, ч. 6 ст. 206 КПК України передбачає, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Чинний кримінальний процесуальний закон не містить прямого регулювання випадків подання таких заяв особою з урахуванням стадії кримінального провадження.
Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
За викладених обставин слідчий судя вважає за можливе застосувати в даному випадку загальні засади кримінального провадження, зокрема, засаду законності, яка закріплена ст. 9 КПК України, відповідно до ч. 1 якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Також ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я ув`язнених, яке має адекватно охоронятись.
Пунктом 66 рішення ЄСПЛ у справі "Барило проти України" від 16 травня 2013 року (заява №9607/06) Суд також зазначає, лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була достатньою.
Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою чи позбавлення свободи; забезпечити своєчасність та правильність діагнозів та догляду; а також, у разі необхідності та залежно від характеру захворювання, забезпечити регулярний та систематичний нагляд, який включає в себе всебічний план лікування, що має бути спрямований на лікування захворювань ув`язненого та запобігання їх погіршення, а не на усунення симптомів. Державну органи також повинні довести, що були створені умови, необхідні для призначеного лікування, щоб це лікування було дійсно отримано.
Викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини вимоги, є такими, що підлягають обов`язковому застосуванню відповідними державними інституціями, в тому числі для забезпечення належного медичного обстеження та лікування будь-якої особи, яка тримається під вартою, тобто знаходиться під юрисдикцією держави.
Виходячи з норм чинного національного законодавства, враховуючи, що заявник ОСОБА_4 на даний час продовжує утримуватися у ДУ «Одеський слідчий ізолятор", слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати ДУ «Одеський слідчий ізолятор» невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_3 .
Крім того, з урахуванням вимог ст. 206 КПК України підлягає перевірці і заява ОСОБА_3 щодо обставин, які відбулись 24.11.2025року.
Оскільки в судовому засіданні заяник ОСОБА_3 посилався саме на порушення його прав і основоположних свобод, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність доручення уповноваженій посадовій особі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести дослідження та перевірку фактів, заявлених ОСОБА_3 та за наявності для того підстав, прийняти рішення в порядку ст. 214 КПК України.
Керуючись ст. 7,9, 36, 206, 350, 372, 376 КПК України, суд -
Заяву ОСОБА_3 про застосування вимог ст. 206 КПК України щодо захисту його прав - задовольнити частково.
Доручити уповноваженій посадовій особі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону провести перевірку щодо обставин, викладених ОСОБА_3 під час судового розгляду у судовому засіданні 28.11.2025 року.
Зобов`язати ДУ «Одеський слідчий ізолятор» невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_3 , та вжити заходів, у разі необхідності, з метою забезпечення відповідного рівня лікування.
Копію ухвали направити для виконання до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та ДУ «Одеський слідчий ізолятор»
Про результати виконання ухвали негайно повідомити Приморський районний суд м. Одеси.
В іншій частині вимог заявнику ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: