У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження №0000715, відомості про яке 26.11.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді про арешт на тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000715, відомості про яке 26.11.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.11.2025 близько 17:30 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes», моделі «E320 CDI», сірого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », в населеному пункті Тарнівці, Ужгородського р-н, по вул. Велика Капушанська, біля будинку №7, зі сторони с. Шишлівці в напрямку с. Сторожниця, не врахував дорожньої обстановки, вчасно не реагував на її зміни, в ході чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з мотоциклом марки «Viper», моделі «250», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок вказаного зіткнення гр. ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівого передпліччя, вивиху лівого передпліччя, забійно рвані рани лівого стегна, правого стегна та лівої стопи, а пасажир мотоциклу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою правої половини грудної клітини та забою лівого гомілкового ступневого суглобу.

Зазначає, що 25 листопада 2025 в ході огляду місця ДТП, що мало місце за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Тарнівці, вулиця Велика Капушанська, біля будинку №7 було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Mercedes-benz», моделі «E320 CDI», з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_3 », який поміщено на спец. майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна 55 та транспортний засіб мотоцикл марки «Viper», моделі «250», з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_4 », який поміщено на спец. майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна 55, відповідно до ст. 98 КПК України визнано - речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України 26.11.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000715, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Клопотання мотивує тим, що транспортний засіб мотоцикл марки «Viper», моделі «250», з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_4 », який поміщено на спец. майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55, що вилучено під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, є предметом вчинення кримінального правопорушення і зберіг на собі його сліди, а тому є тимчасово вилученим арештованим майном, та враховуючи те, що в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень із вилученим майном, у зв`язку з чим на вказані вище речі необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів, та запобіганню їх втрати, чи знищення.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явився. В матеріалах клопотання наявна заява прокурора, в якій останній просить здійснювати розгляд клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 172 КПК України неявка прокурора та власника майна в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив таке.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000715встановлено, що органом досудового розслідування слідчим відділом відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2025 вбачається, що слідчим виявлено та вилучено наступні речі: транспортний засіб марки «Mercedes-benz», моделі «E320 CDI», з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_3 », який поміщено на спец. майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна 55 та транспортний засіб мотоцикл марки «Viper», моделі «250», з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_4 », який поміщено на спец. майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна 55.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , 26.11.2025 вищезазначені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

До матеріалів клопотання додано також Витяг з ЄРДР за №0000715 від 26.11.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, рапорти від 25.11.2025, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2025, схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.11.2025, постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 26.11.2025.

Згідно зі ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення(ч.1ст. 98КПК України).

За приписами ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою арешту майна у зазначеному випадку є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів як засобів та знарядь вчинення злочину, що буде мати значення для кримінального провадження, при проведенні слідчих дій та встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1ст. 173 КПК України).

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, мету арешту майна - збереження речових доказів, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 170-173, 372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження про арешт на тимчасово вилучене майно в рамках №0000715, відомості про яке 26.11.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке 25.11.2025, вилучено в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди, а саме: транспортний засіб мотоцикл марки «Viper», моделі «250», з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_4 », яким на момент ДТП керував громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1