В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд м. Кривого Рогу в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 04.07.2025 року з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, дітей на утриманні не маючого, з вищою освітою, пенсіонера, не судимого, інвалідності не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 , судовий експерт ОСОБА_9

встановив:

ОСОБА_4 , 30 червня 2024 близько 20:30 години, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , зустрів раніше малознайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка на побутовому підґрунті та в цей час у ОСОБА_4 з вказаного мотиву раптово виникла гостра особиста неприязнь до ОСОБА_10 та умисел направлений на спричинення йому умисних тілесних ушкоджень.

Того ж дня, близько 20:35 годині, ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, продовжуючи перебувати біля будинку №7 по вулиці Анатолія Шершньова в Покровському районі міста Кривого Рогу, в той час коли ОСОБА_11 звернутий обличчям до нього, ОСОБА_4 зі значною силою кулаком правої руки, умисно наніс не менше 1 удару в обличчя, з лівого боку ОСОБА_6 , та зі значною силою кулаком лівої руки, умисно наніс не менше 1 удару в обличчя, з правого боку ОСОБА_6 , в наслідок чого тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1908 від 14.10.2024 відносяться до - легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Від отриманих ударів ОСОБА_11 впав на землю, на спину, при цьому ОСОБА_11 почав чинити опір, а саме намагався відштовхнути ногою ОСОБА_4 , проте, останній бажаючи довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, з силою, стрибнув зверху вниз, вертикально, колінами обох ніг на грудну клітину ОСОБА_6 , в наслідок чого спричинив останньому, тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1908 від 14.10.2024, відносяться до - середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров?я, більше 21 доби. Діючи далі, з єдиним злочинним умислом направленим на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 зі значною силою кулаком лівої руки, умисно наніс 1 удар в обличчя, з правого боку ОСОБА_6 та зі значною силою кулаком правої руки, умисно наніс 1 удар в обличчя, з лівого боку ОСОБА_6 , в наслідок чого спричинив останньому, тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1908 від 14.10.2024 відносяться до - легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що з потерпілим ОСОБА_6 був знайомий раніше. 30 червня 2024 року його дружина поралась на городі, він знаходився по іншу сторону будинку. Біля їхнього будинку проходив ОСОБА_6 , підійшов до стовпа біля паркану, який знаходиться не на їхній території, та яким загороджено дорогу, повісив на нього пакет та пішов далі. Оскільки він зі своєю дружиною ОСОБА_12 самі прибирають територію навколо будинку, остання запитала у ОСОБА_6 про те, що знаходиться в пакеті, який той лишив, оскільки їм здалось що там сміття. ОСОБА_6 почав сперечатись з ОСОБА_12 . Він підійшов ближче і почув, що ОСОБА_6 агресивно поводить себе з ОСОБА_12 , ображає її. На підставі цього у нього виникли негативні емоції до ОСОБА_6 . Однак він хотів лише поспілкуватись з ОСОБА_6 , наміру битися з останнім у нього не було. Далі ОСОБА_6 почав ображати і його. Він також сказав у бік ОСОБА_6 лайливі слова у відповідь. Цей словесний конфлікт відбувався приблизно півтори хвилини. Потім ОСОБА_6 почав погрожувати йому фізичною розправою та пішов в його сторону. Він пішов на зустріч ОСОБА_6 та вийшов за хвіртку. Сутичка між ними продовжилась. ОСОБА_6 накинувся на нього перший, розмахував руками, намагаючись його вдарити. Він відскакував та всіляко ухилявся від ударів, блокував їх своїми руками. Ребра ОСОБА_6 він не ламав, на останнього не плигав, не бив його, лише захищався від ударів останнього. Далі вони зчепились і обидва впали на землю, втративши рівновагу. ОСОБА_6 спочатку був зверху нього, намагався наносити йому удари, зміг нанести лише незначні удари. Він не бив, лише захищався та блокував удари ОСОБА_6 . Вони качались по землі, спочатку один був зверху, потім інший. Його дружина ОСОБА_12 постійно просила ОСОБА_6 , щоб той перестав битися та пішов від них. Далі він з ОСОБА_6 піднялись з землі. Побачив, як дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_13 підійшла до них ближче з двома внуками. Бійка в цей час затихла та він розвернувся йти додому. Однак ОСОБА_13 почала з ним лаятись, проклинала його та ОСОБА_12 . Вони знову почали розмовляти на підвищених тонах. Це продовжувалось протягом двох хвилин. Потім він побачив, як ОСОБА_6 вийняв з роту щелепу та передав її ОСОБА_13 . Далі ОСОБА_6 знову розпочав бійку. Вони знову в обнімку впали на землю, ОСОБА_6 впав на нього зверху. Удари ОСОБА_6 він не наносив, лише ухилявся від ударів останнього, блокував їх своїми руками. ОСОБА_12 ноги ОСОБА_6 не тримала, лише вмовляла їх зупинитись. Потім він відчув, що ОСОБА_13 двічі вдарила його по голові пластиковою дволітровою пляшкою з рідиною рожевого кольору. ОСОБА_13 замахнулась ще раз, щоб вдарити його, однак тут з`явився хлопець, який був товаришем його сина, і відштовхнув ОСОБА_13 рукою в груди. ОСОБА_13 відійшла в сторону. Весь інцидент по часу відбувався до 10 хвилин. За цей час ОСОБА_6 наніс йому кулаками приблизно 7-10 ударів: в область обличчя, шиї, бік, ребро, губу та по корпусу. Потім ОСОБА_12 сказала йому, щоб він приніс води ОСОБА_13 , оскільки їй було погано. Він набрав води у відро, приніс відро з водою та бризкав водою на ОСОБА_13 . На цьому конфлікт між ним та ОСОБА_6 закінчився. Потім до них приїхала швидка допомога, далі підійшли родичі ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , збіглись сусіди. ОСОБА_6 бігав поміж машинами, не було натяку на те, що в останнього поламані ребра. У нього ж залишились після події тілесні ушкодження у вигляді саден, синців, боліли ребра. Два з половиною тижні до цього між ним та ОСОБА_6 вже був словесний конфлікт, після якого у нього залишились негативні емоції до ОСОБА_6 . Із заявленою до стягнення з нього сумою моральної та матеріальної шкоди за цивільним позовом він не погоджується, оскільки ніякого злочину не вчиняв.

У судових дебатах обвинувачений частково визнав вину, підтвердив наявність конфлікту між ним потерпілим 30 червня 2024 року, в ході якого вони один одному нанесли легкі тілесні ушкодження. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 визнав частково в частині завдання моральної шкоди на суму 3000 грн.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він не був знайомий. 30 червня 2024 року, десь між 8 та 9 годиною вечора, він повертався разом з двома внуками та дружиною ОСОБА_13 з прогулянки, йшли по вул. Шершньова. ОСОБА_13 з онуками йшла позаду, метрів за 20-30 від нього. Внукам на той час було приблизно по 8 років, мають проблеми зі здоров`ям. Він ніс в руках пакет, де були ключі від будинку, пляшка з водою для дітей, мобільний телефон. Проходячи мимо будинку за номером 8, він вирішив зайти до магазину, про що сповістив ОСОБА_13 . Остання попросила залишити їй телефон. Він почепив пакет з речами, де був мобільний телефон, на стовпчик, яким перегороджено дорогу біля будинку, та рушив до магазину. ОСОБА_13 залишилась з внуками. Відійшовши метрів 20-30, він почув, як через паркан хтось почав лаятись нецензурною лайкою на нього. Це був обвинувачений ОСОБА_4 , який ображав та кричав, що він почепив на стовпчик пакет зі сміттям. Він відповів, що такого не було та, не дійшовши до магазину, повернувся назад, щоб показати, що в пакеті знаходиться не сміття, а речі. Вигукнув ОСОБА_4 , щоб той підійшов та подивився, що у нього лежить в пакеті. Самого ОСОБА_4 він не ображав. Раптом ОСОБА_4 вискочив із-за паркану з двору на дорогу, за ним вибігла його дружина ОСОБА_12 . ОСОБА_4 різко підскочив до нього та почав наносити йому удари кулаками в обличчя, спочатку правою рукою, потім лівою. Після цих ударів він втратив рівновагу, похитнувся та впав на спину. Далі ОСОБА_4 плигнув на його грудну клітину колінами. Знаходячись зверху на ньому, ОСОБА_4 продовжив бити його вже лежачого кулаками. Наніс 2-3 удари кулаками по обличчю та в грудну клітину. Йому стало дуже зле, він не міг дихати, розмовляти, не міг прикрити себе, втратив свідомість приблизно на 2-10 секунд. Далі підбігла його дружина ОСОБА_13 , хотіла йому допомогти та відтягти ОСОБА_4 . Однак до неї підбіг син ОСОБА_4 , якому років 20-ть, та вдарив ОСОБА_13 . Остання впала та втратила свідомість. Тоді ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та син останніх відійшли від нього. ОСОБА_4 приніс пляшку з водою та почав поливати нею ОСОБА_13 . Далі свідки викликали швидку допомогу. Щодо заявленого цивільного позову пояснив, що через побиття його ОСОБА_4 він відчував дискомфорт, тривалий час не міг нормально вживати їжу, перебував на лікуванні у лікарні та витрачав кошти на ліки та були інші витрати. Також у нього зламались щелепні протези, які він зняв відразу після події 30 червня та викинув, бо вони були поламані. Приблизно 10 липня звернувся до стоматології, що знаходиться за зупинкою «Універмаг». Нові протези встановив після розрахунку приблизно через місяць. Квитанцію про виконання робіт стоматологія відразу не надала, відомості внесла в документацію каси. Після всіх подій ОСОБА_4 не намагався поспілкуватись з ним, вибачитись або відшкодувати шкоду.

Допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_14 суду показала, що 30 червня 2024 року, у вечірній час доби, йшла по дорозі біля будинку, що знаходиться біля школи за № 71 по вулиці Шершньова в м. Кривому Розі. Бачила, що недалеко від неї знаходились чоловіки, які голосно сварились. Коли пройшла повз них, метрів приблизно за да, почула удар. Коли обернулась, то побачила, що чоловіки наносили удари один одному. Далі один з чоловіків обвинувачений ОСОБА_4 накинувся на ОСОБА_6 , повалив останнього на землю та сів на нього зверху грудної клітини. Вже перебуваючи зверху над ОСОБА_6 , ОСОБА_4 наніс останньому декілька ударів по ребрам. Ці події відбувались хвилини дві. ОСОБА_6 не наносив удари ОСОБА_4 у відповідь. Біля них знаходились ще дві літні жінки та хлопець. Одна з жінок підбігла і почала рознімати чоловіків. Тоді до цієї жінки підбіг хлопець та штовхнув її. Жінка вдарилась об паркан, впала та втратила свідомість. Інша жінка лише кричала. Потім вона викликала швидку допомогу та поліцію.

Допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_13 суду пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_6 . З обвинуваченим ОСОБА_4 вона не знайома. 30 червня приблизно о 20-30 годині вони з ОСОБА_6 йшли додому по вул. Шершньова. Разом з ними були їхні два неповнолітні внуки, які мають проблеми зі здоров`ям. ОСОБА_6 йшов спереду, вона йшла позаду метрів 15-20 від нього. ОСОБА_6 в руках тримав пакет, в якому знаходились гаманець, ключі, мобільний телефон. ОСОБА_6 зупинився біля стовпчика, яким загороджено проїзд на дорозі. Сказав ОСОБА_13 , що лишить їй пакет, в якому був також телефон, підійшов та повісив його на стовпчик. Сам попрямував до магазину. ОСОБА_13 почала підходити ближче до стовпчика та почула крик з нецензурною лайкою. Це були обвинувачений ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_12 та їхній син, які кричали та виражались нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 , обвинувачували останнього, що той повісив на стовпчик пакет зі сміттям. Дружина ОСОБА_4 також нецензурною лайкою почала ображати їхніх внуків. ОСОБА_6 має поганий слух через професійне захворювання. Однак, почувши крики, ОСОБА_6 почав повертатись назад, не дійшовши до магазину. ОСОБА_6 не ображав їх, лише сказав ОСОБА_4 , щоб той підійшов подивився, що в пакеті. ОСОБА_6 сам попрямував до пакету, щоб показати, що в ньому знаходиться не сміття. Далі із-за паркану вибігли ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та їхній син, продовжуючи лаятись. ОСОБА_4 відразу підбіг до ОСОБА_6 та першим його вдарив кулаком в область обличчя. ОСОБА_6 був після інсульту, має погану реакцію, тому він навіть не встиг захистити себе. З роту відразу випав щелепний протез та полилась кров. ОСОБА_4 не зупинився та далі продовжив наносили другий та третій удари ОСОБА_6 по голові. Далі ОСОБА_4 повалив ОСОБА_6 на землю. ОСОБА_6 впав. Дружина ОСОБА_4 сіла своїм тілом зверху на коліна ОСОБА_6 , щоб втримати його. ОСОБА_4 плигнув колінами на грудну клітину ОСОБА_6 та продовжив наносити йому удари, більшість в область голови. Вона побачила, що її чоловік ОСОБА_6 посинів та почав хрипіти. Однак ОСОБА_4 не зупинявся, продовжив бити його кулаками по голові. ОСОБА_6 опору не чинив, жодного разу не вдарив ОСОБА_4 у відповідь. Вона не могла допомогти своєму чоловіку ОСОБА_6 , оскільки тримала за руки своїх малолітніх внуків, лише кричала щоб ОСОБА_4 зупинився та просила про допомогу. Її неповнолітні внуки були дуже налякані. Син ОСОБА_4 , якому приблизно за 20-ть років, бігав навколо них та просив дати можливість йому також вдарити ОСОБА_6 , на що ОСОБА_4 повідомив, що впорається сам. Тоді вона спробувала відтягнути ОСОБА_4 від ОСОБА_6 , кричала ОСОБА_4 , щоб той пустив ОСОБА_6 , бо вб`є останнього. Намагаючись зупинити побиття свого чоловіка ОСОБА_6 , вона вдарила ОСОБА_4 пляшкою з водою, яка була у неї в руках. Однак відразу підбіг до неї син ОСОБА_4 , почав обзивати її. У них зав`язалась словесна перепалка , після чого син ОСОБА_4 вдарив її по голові. Вона втратила свідомість та впала. Коли вона прийшла до тями, то побачила, що ОСОБА_4 з дружиною ллють на неї воду, щоб вона прийшла до тями. Син ОСОБА_4 втік. Вона була вся мокра, відчувала головну біль та нудоту. Поруч вже знаходилась поліція, згодом приїхала швидка допомога, яка забрали її до лікарні. Далі вона перебувала на стаціонарному лікуванні у лікарні. ОСОБА_4 після події спочатку був вдома, однак йому було дуже погано, не міг нормально дихати, навіть встати з дивану. Приїхали їх діти та відвезли ОСОБА_6 до лікарні, де з`ясувалось, що у нього зламані 4 ребра. ОСОБА_6 перебував на лікуванні у лікарні в «1000-ці». Також були зняті побої. ОСОБА_4 після цієї події погрожував їм, що вони нічого йому не зроблять, а він може. Також після цієї події у ОСОБА_6 продовжуються проблеми зі станом здоров`я.

Допитана у судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_12 суду показала, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 30 червня 2024 року вона поралась на городі. Побачила, як чоловік, яким виявився ОСОБА_6 , підійшов та повісив пакет на стовпчик біля їхнього паркану. Вона запитала у ОСОБА_6 про те, чи він повісив пакет не із сміттям. Він відповів їй нецензурною лайкою та сказав, що вона на нього намовляє. Вона знову перепитала у нього, чи в пакеті знаходиться сміття, чи ні. ОСОБА_6 продовжив виражатись в її бік нецензурною лайкою та сваритись з нею. Це тривало приблизно одну хвилину часу. Їхню сварку почув її чоловік обвинувачений ОСОБА_4 , який порався по господарству недалеко від неї, по іншу сторону будинку. Потім ОСОБА_4 підійшов до них ближче. ОСОБА_6 підійшов до паркану та продовжив проявляти агресію до них: сварився та погрожував фізичною розправою в бік ОСОБА_4 , заявивши, що вдарить останнього по обличчю. Далі ОСОБА_6 пробіг навколо будинку та підбіг до їхньої хвіртки. ОСОБА_4 вийшов йому назустріч. Вона ж підійшла пізніше та побачила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були вже на землі. Хто перший вдарив вона не бачила. ОСОБА_4 намагався притримати руки ОСОБА_6 , притискаючи їх до тулубу останнього, щоб той не кидався на нього та не бив його. ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_4 . Вони обидва катались по землі. ОСОБА_4 на грудну клітину ОСОБА_6 не плигав, не бив його, лише оборонявся та захищав себе. Вона намагалась їх розійняти, однак через стан здоров`я не змогла це зробити. Бачила, що дружина ОСОБА_6 ОСОБА_13 з дітьми також підійшла до них. Діти бігали, грались. ОСОБА_13 спочатку просто дивилась на все, що відбувається. Потім ОСОБА_4 встав та відійшов від ОСОБА_6 , за ним підвівся ОСОБА_6 . Далі вона підійшла до ОСОБА_6 та попросила його, щоб той їх покинув та пішов від них. Бачила, як ОСОБА_6 дістав з роту зубні протези та передав їх ОСОБА_13 ОСОБА_6 обійшов її та знову накинувся на ОСОБА_4 . ОСОБА_4 знову намагався його стримати. ОСОБА_13 почала лаятись на неї та ОСОБА_4 , викрикувати прокльони в їхній бік. Вона та ОСОБА_4 також сварились з нею у відповідь. Далі ОСОБА_13 стала між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та намагалась їх розняти. ОСОБА_13 два рази вдарила по голові ОСОБА_4 дволітровою пластмасовою пляшкою з рожевою рідиною. Поруч проходив незнайомий хлопець та відштовхнув ОСОБА_13 , остання зробила два кроки назад і присіла. Тоді вона покликала ОСОБА_4 , щоб той приніс води ОСОБА_13 . Вона з ОСОБА_4 бризнули водою на ОСОБА_13 , щоб та прийшла до тями. Потім приїхала поліція, швидка допомога, підбігли родичі ОСОБА_6 і ОСОБА_13 . Ця подія тривала приблизно 10-15 хвилин. Після конфлікту у ОСОБА_4 були наявні синця на тілі. Між ними та ОСОБА_6 раніше вже був словесний конфлікт, тижня за два до цієї події, під час якого ОСОБА_6 вже погрожував ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_9 суду пояснив, що він працює експертом у Криворізькому районному відділі Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз», має відповідну освіту, стаж роботи за фахом 23 роки, вищу кваліфікаційну категорію, 2 кваліфікаційний клас судового експерта. Після події він проводив оглянув потерпілого ОСОБА_6 за особистою заявою останнього. При огляді виявив у нього зовнішні тілесні ушкодження: синці та садна на обличчі, тулубі, верхніх кінцівках. Перша експертиза була проведена 01.07.2024 року. У подальшому ОСОБА_6 , у зв`язку із погіршенням свого стану здоров`я, перебував у 2-й міській лікарні, у відділенні таракальної хірургії. Так само за особистим зверненням ОСОБА_6 було проведено додаткову експертизу. Всі ці висновки були використані у подальшому при проведенні експертизи. Потерпілому ОСОБА_6 спочатку при зверненні до лікарні було зроблено рентген та виявлено перелом ребер 6,7,8. У подальшому, з метою уточнення ОСОБА_6 , було проведено комп`ютерну томографію, яка є більш точною, та виявлено переломи 2,3,4,5 ребер праворуч. Вказаний у висновку виявлений консолідований перелом ребер означає, що це давні переломи. Виявлені переломи 2,3,4,5 ребер співпадають з даними огляду ОСОБА_6 лікарем, який визначав, що біль локалізується у верхній частині грудної клітини. Огляд медичних документів здійснювався ним в оригіналі. Для складання висновку за №1908 у нього було достатньо інформації. При наданні висновку за №2263 були дослідженні попередні висновки експерта, та завірені копії протоколів слідчих експериментів.

За клопотанням прокурора у судовому засіданні на підтвердження вини обвинуваченого досліджено письмові докази, а саме.

Виписку із медичної карти стаціонарного хворого №24П19004 КП « Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, де підтверджується перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 04.07.2024 по 09.07.2024 , з основним діагнозом ЗТГК, перелом 2,3,4,5 ребер праворуч.

З висновку експерта №1908 ( експертиза почата 10.10.2024 , закінчена 14.10.2024 ) та схемою убачається, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені синці обличчя, садна обличчя, верхніх кінцівок, садна грудної клітини, закриті переломи 2,3,4,5 ребер праворуч. Синці обличчя, садна обличчя, верхніх кінцівок за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, ушкодження в області груді ( садна, переломи ребер) відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить про утворення синців, переломів від дії тупого предмета ( предметів) за механізмом удар ( удар- стиснення), саден від дії тупого твердого предмета ( предметів) за механізмом тертя ковзання. Ступінь загоєння виявлених ушкоджень свідчить , що термін їх виникнення може відповідати 30.06.2024р. На тілі потерпілого виявлено близько 5-6 точок прикладення фізичної сили в області обличчя, тулуба, верхніх кінцівок. Локалізація та характер виявлених ушкоджень не характерні для одночасного виникнення всіх ушкоджень внаслідок падіння на площину. Дані про стан сп`яніння потерпілого відсутні.

Протокол проведення слідчого експерименту від 11.12.2024 року та фототаблицями до нього, складеного у присутності двох понятих та із застосуванням відеозйомки, згідно якого свідок ОСОБА_14 вказала як обвинувачений наніс потерпілому один удар правою рукою зігнутою в кулак в область голови, один удар зігнутою лівою рукою в кулак в область голови, після чого потерпілий впав, а обвинувачений стрибнув на нього зверху колінами та наніс ще не менше 3 ударів в область голови.

Протокол проведення слідчого експерименту від 11.12.2024 року та фототаблицями до нього, складеного у присутності двох понятих та із застосуванням відеозйомки, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 вказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме обвинувачений зігнутими в кулак руками завдав три удари в область голови, після чого він впав. Перебуваючи у лежачому стані обвинувачений завдав йому удару стрибком на грудну клітку з правого та лівого боку одночасно та наніс ще не менше трьох ударів в область голови рукою стиснутою у кулак.

Протокол проведення слідчого експерименту від 11.12.2024 року та фототаблицями до нього, складеного у присутності двох понятих та із застосуванням відеозйомки, згідно якого свідок ОСОБА_15 вказала про нанесення обвинуваченим не менше трьох ударів кулаком в область голови , після чого потерпілий впав. Після цього на лежачого на землі потерпілого стрибнув обвинувачений в область грудної клітки та наніс ще не менше трьох ударів кулаком в область голови.

Згідно висновку експерта №2263 ( експертиза почата 11.12.2024 , закінчена 18.12.2024 ) виявлені у потерпілого ушкодження які виникли від 4-6 прикладень предметів травми в область голови, тулуба, верхніх кінцівок могли утворитись при механізмі на який він сам вказує, свідок ОСОБА_14 , свідок ОСОБА_13 , про що свідчить локалізація та характер виявлених ушкоджень.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.12.2024 та фототаблицями до нього за участю понятих, свідок ОСОБА_14 вказала на фото №2, серед пред`явлених чотирьох, на якому зображений чоловік який наносив удари потерпілому 30.06.2024.Згідно довідки до протоколу особи для впізнання на фото № 2 зображено обвинуваченого ОСОБА_4 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.12.2024 та фототаблицями до нього за участю понятих, потерпілий ОСОБА_6 вказав на фото №4, серед пред`явлених чотирьох, на якому зображений чоловік який наносив удари йому 30.06.2024.Згідно довідки до протоколу особи для впізнання на фото № 4 зображено обвинуваченого ОСОБА_4 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.12.2024 та фототаблицями до нього за участю понятих, свідок ОСОБА_13 вказала на фото №3, серед пред`явлених чотирьох, на якому зображений чоловік який наносив удари потерпілому 30.06.2024.Згідно довідки до протоколу особи для впізнання на фото № 3 зображено обвинуваченого ОСОБА_4 .

Висновком експерта №2335( експертиза почата та закінчена 23.12.2024) виявлені у потерпілого ушкодження в області голови виникли від 2-3 прикладень предметів травми, в області тулуба не менше як від одного прикладення предметів травми, в області верхніх кінцівок від 1-2 прикладень предметів травми.

Крім того, у судовому засіданні досліджено витяг з ЄРДР № 0000462 від 04.07.2025 року, який підтверджує інформацію з електронної бази даних, відповідно до якої здійснювалося збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні.

Також у судовому засіданні досліджено витяг з ЄРДР 0000454 від 02.07.2024, який підтверджує звернення з заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення та постанова слідчого про закриття вказаного провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За клопотанням захисника до матеріалів кримінального провадження долучено та досліджено судом: довідку про доходи обвинуваченого ОСОБА_4 , який є людиною пенсійного віку та єдиним його доходом є пенсія, розмір якої за період червень 2024 травень 2025 складає 62016 грн; довідка про доходи дружини обвинуваченого ОСОБА_12 , яка є людиною пенсійного віку та отримала дохід за період отримує пенсію у розмірі червень 2024 травень 2025 складає 48043 грн; копію акту за підписом голови квартального комітету з позитивними характеризуючими щодо обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем його проживання.

Положеннями ст.22 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законодавством.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Судом забезпечено в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, виходячи із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад інкримінованого йому злочину, з огляду на таке.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами кримінального провадження підтверджено, що докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчинені злочину є належними, допустимими, достовірними та достатніми, здобуті в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості й достовірності, суд дійшов висновку, що вони у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .

Так, з`ясувавши передбачені ст.91 КПК України обставини, що належать до предмету доказування, суд встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й визнає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.

Провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, оцінюючи кожний доказ, досліджений у судовому засіданні по справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків по справі, суд приходить до переконливого висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі, на підставі об`єктивно з`ясованих всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності та враховуючи спосіб вчинення кримінальних правопорушень, поведінку винного після вчинення кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Судом під час судового розгляду було вивчено процесуальні документи складені під час досудового слідства, допитано свідків, покази яких не спростовують обставин, вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину та які не спростовуються іншими доказами, дослідженими під час судового розгляду. Також не спростовано під час судового розгляду відомостей, відображених у протоколах огляду предметів. Таким чином, суд приходить до висновку, що вище перелічені письмові докази по справі отримані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, істотних порушень норм КПК, інших законів, Конституції України, які б могли вплинути на їх допустимість та належність, не встановлено, тому суду кладе їх в основу вироку. Будь-яких доводів щодо недопустимості доказів відповідно до вимог ст. 87 КПК України суду не наведено.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недостовірності показів свідків обвинувачення, оскільки під час розгляду справи не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили обвинуваченого.

Деякі розбіжності в показаннях вказаних свідків вказують на індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 .

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, з`ясувавши передбачені ст.91 КПК України обставини, що належать до предмету доказування, суд встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й визнає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, оскільки документи, протоколи огляду, показання свідка в силу ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів, на підстав яких суд установив наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження. Підстав не довіряти показанням свідків, показання яких судом визнані допустимим та належним доказом, суд не має.

При призначенні покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, суд встановив часткове визнання вини обвинуваченим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставину що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 при визначенні останньому покарання суд бере до уваги характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який частково усвідомив неправомірність своїх дій, проте раніше не судимий, одружений, не має на утриманні дітей, інвалідом не являється, є особою пенсійного віку.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив, що «…Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При застосуванні обвинуваченому кримінального покарання, суд додержується вимог справедливості, закріплених в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів зазначено в ч. 2 ст. 65 КК України.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. визначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Таким чином, врахувавши дані про особу ОСОБА_4 , враховуючи особливості вчинення кримінального правопорушення та конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 єдиним достатнім покаранням для останнього, з огляду на його особистість, є призначення йому тяжкого покарання, передбаченого нормами КК України, а саме позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

Суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст.69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Водночас з огляду на конкретні обставини справи обставини справи та наявність х обставини, яка пом`якшує покарання, висновку органу пробації щодо середнього ризику вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст.ст 75 ,76 КК України.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілим ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Також вказує, що вчинення злочину, зокрема завданням умисного ушкодження, потерпілому заподіяно діями ОСОБА_4 моральну шкоду, розмір якої цивільний позивач оцінює в розмірі 100000,00 грн.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 подано відзив на позовну заяву, де адвокат зазначає про необгрунтованість вимог матеріального характеру та часткове визнання вимог в частині моральної шкоди у сумі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Так у судовому засіданні обвинувачений не визнав цивільний позов в частині вимог матеріального характеру в повному обсязі. Суд вважає, що доводи цивільного позивача про заподіяння матеріальної шкоди на суму 10 000,00 грн, а саме на придбання потерпілим знімних протезів акрилових (фіскальний чек ФОП ОСОБА_16 ), знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги цивільного позивача підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості.

При цьому суд зазначає, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи порівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 23 листопада 2022 року по справі № 686/13188/21 та від 25 травня 2022 року по справі № 487/6970/20.

Суд також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Отже, на підставі встановлених обставин справи суд вважає доведеним той факт, що у зв`язку зі завданням потерпілому ушкодження, останньому було безумовно заподіяно моральну шкоду, що потягло за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань ОСОБА_6 і вважає, що заявлені вимоги розмірі 100 000,00 грн підлягають частковому задоволенню, виходячи з глибини перенесених страждань позивача, у розмірі саме 10 000 грн., що думку суду відповідатиме принципу справедливості та розумності за встановленими обставинами справи.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1( один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок матеріальної шкоди 10 000 ( десять тисяч) грн, в рахунок моральної шкоди 10 000 ( десять тисяч) грн.

В решті частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 28 листопада 2025 року у порядку ст. 615-15 КПК України.

Суддя ОСОБА_1