УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 25.08.2025 у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про часткову відмову у задоволенні клопотання,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 25.08.2025 у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про часткову відмову у задоволенні клопотання.

Скаргу мотивовано тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Кримінальне провадження розпочате на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4

24.02.2025 слідчий ТУ ДБР виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.03.2025 скасовано постанову слідчої ТУ ДБР у м. Києва від 24.02.2025 про відмову у визнанні потерпілим.

Водночас, 25.08.2025 слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 винесено повторно постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.

В той же час, на переконання адвоката вказане рішення є необґрунтованим та передчасним, а тому просив слідчого суддю його скасувати.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, водночас надіслав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про наступне.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

25.08.2025 слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.

Так, слідчий у постанові послалася на те, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні достатніх даних, які б свідчили про те, що внаслідок неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_4 завдано будь-яку шкоду, на даний час не встановлено.

Також слідчий в своїй постанові посилається на те, що перелік описаних експертом у Висновку від 10.10.2024 №043-318-2024 тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_4 відповідають тій мірі застосування фізичної сили, яка допускається Законом України «Про Національну поліцію України» під час затримання особи.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000981.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить достатніх відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено належних мотивів на спростування доводів ОСОБА_4 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Разом з тим, у постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння чи не заподіяння заявнику шкоди слідчим в порушення вимог ст. 55 КПК України не зазначено.

Також при винесенні постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 слідчим залишено поза увагою доводи, викладені у заяві про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000981.

Крім того, вказана постанова слідчим іменується як «постанова про часткову відмову у задоволенні клопотання», в той же час мотивувальна та резолютивна частини вказаної постанови не містить відомостей в якій частині слідчий задовольнив клопотання адвоката, а в якій відмовив.

Враховуючи вищевикладене, постанова слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 25.08.2025 у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про часткову відмову у задоволенні клопотання, підлягає скасуванню, а скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Разом з цим, в своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 також просить зобов`язати слідчого надати йому як представнику потерпілого ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024, однак згідно вимог процесуального закону, зокрема, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про зобов`язання слідчого вчинити конкретні рішення за наслідками розгляду заяви/клопотання/скарги учасника кримінального провадження, що було би втручанням без законних на те підстав у повноваження слідчого, скарга в частині зобов`язання слідчого надати адвокату ОСОБА_3 як представнику потерпілого ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024 не ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 55, 220, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 25.08.2025 у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про часткову відмову у задоволенні клопотання - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 25.08.2025 у кримінальному провадженні №0000981 від 19.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, про часткову відмову у задоволенні клопотання.

У задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1