КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа № 552/9026/25
Провадження № 1-кп/552/828/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.25

08 грудня 2025 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000038 від 23.10.2025 про звільнення від кримінальної відповідальності:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2025 до Київського районного суду м. Полтави від прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у листопаді 2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи у військовій частині № НОМЕР_1 , отримав від невстановленої особи пропозицію внести за грошову винагороду у документи, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості та подати їх державному реєстратору.

Усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, ОСОБА_4 з корисливих мотивів погодився на таку пропозицію, вступивши таким чином у попередню змову із зазначеною особою і до початку злочинних дій домовився про спільне його вчинення.

Згідно ст. 56 Господарського кодексу України суб?єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу.

Статтею 57 Господарського кодексу України передбачено, що установчими документами суб?єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб?єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб?єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. У засновницькому договорі засновники зобов?язуються утворити суб?єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб?єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб?єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону. Статут суб?єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб?єкта господарювання, а також інші відомості, пов?язані з особливостями організаційної форми суб?єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Також статтею 88 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарського товариства зобов?язані вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та коштами (засобами), що передбачені установчими документами, відповідно до цього Кодексу та закону про господарські товариства.

Статтею 89 Господарського кодексу України передбачено, що управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства.

Згідно зі ст. 81 Цивільного кодексу України юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Статтею 87 Цивільного кодексу України встановлено, що для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою. Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відповідно до ст. 89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Порушення встановленого законом порядку створення юридичної особи або невідповідність її установчих документів закону є підставою для відмови у державній реєстрації юридичної особи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації створення юридичної особи та державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, подаються відповідні документи згідно наведеного в статті переліку.

Реалізуючи спільний протиправний умисел, направлений на внесення у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, завідомо неправдивих відомостей, та подання їх державному реєстратору, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в подальшому не здійснюватиме управління зареєстрованими на його ім?я підприємствами, 09.11.2018 у денний час доби в офісному приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_5 за адресою: м. Полтава, вул. Петлюри Симона, 3, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, надав нотаріусу свій паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Карлівським РВ УМВС України в Полтавській області 22.07.2010 та картку платника податків № НОМЕР_3 , необхідних для складання документів, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи. Того ж дня у вказаному офісному приміщенні ОСОБА_4 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи складені за невстановлених обставин проекти документів щодо державної реєстрації на його ім?я суб?єктів підприємницької діяльності - ТОВ «СТІЛ КАП» (код 42615881), ТОВ «КАП СТАР» (код 42616218), зокрема:

- статут ТОВ «СТІЛ КАП» від 09.11.2018;

- рішення засновника № 1/2018 ТОВ «СТІЛ КАП» від 09.11.2018;

- статут ТОВ «КАП СТАР» від 09.11.2018;

- рішення засновника № 1/2018 ТОВ «КАП СТАР» від 09.11.2018.

Усвідомлюючи відсутність навиків і досвіду для виконання обов`язків службової особи та учасника підприємства, а також підприємницької діяльності у цілому, не маючи наміру здійснювати таку діяльність від імені ТОВ «СТІЛ КАП» (код 42615881), ТОВ «КАП СТАР» (код 42616218), достовірно розуміючи, що надані йому на підпис проекти реєстраційних документів ТОВ «СТІЛ КАП» (код 42615881), ТОВ «КАП СТАР» (код 42616218) містять завідомо неправдиві відомості, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільних з невстановленою досудовим розслідуванням особою протиправних намірів, засвідчив їх 09.11.2018 власним підписом у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_5 за адресою: м. Полтава, вул. Петлюри Симона, 3, наділивши їх таким чином необхідними реквізитами, тобто вчинив їх підроблення, за що отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи грошову винагороду в сумі 1000 грн.

На підставі вказаних документів 09.11.2018 державний реєстратор Виконавчого комітету Полтавської міської ради ОСОБА_6 вніс до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про створення юридичної особи ТОВ «КАП СТАР» (код 42616218), 09.11.2018 державний реєстратор Виконавчого комітету Полтавської міської ради ОСОБА_6 вніс до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про створення юридичної особи ТОВ «СТІЛ КАП» (код 42615881).

У подальшому ОСОБА_4 участі в діяльності та управлінні зареєстрованих на його ім?я суб?єктів підприємницької діяльності не брав, рахунками підприємств не розпоряджався, передавши таку можливість невстановленій особі.

Таким чином, злочинні дії ОСОБА_4 щодо державної реєстрації на власне ім?я ТОВ «СТІЛ КАП» (код 42615881), ТОВ «КАП СТАР» (код 42616218) та внесення відповідних змін до реєстраційних даних надали змогу невстановленим особам використовувати реквізити вказаних суб?єктів господарської діяльності для здійснення фінансових операцій поза межами податкового контролю України від імені формально призначеного засновника та директора, у тому числі для складання удаваних правочинів з метою надання податкової вигоди суб?єктам господарювання реального сектору економіки, без участі та відома ОСОБА_4 .

23.10.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 205-1 КК України, як дії, які виразились у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав подане клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтримав зазначене клопотання прокурора, просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до положень статті 49 КК України та статті 285 КПК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 205-1 КК України (чинна до 28.04.2020) передбачено відповідальність за внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості. Санкція статті передбачала покарання у вигляді штрафу від тисячі до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, з моменту вчинення якого минуло більше п`яти років.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Перебіг давності переривається в разі вчинення нового злочину певної тяжкості. Фактів ухилення ОСОБА_4 від органів слідства або суду, а також фактів переривання строку давності не встановлено, що підтверджується інформаційною довідкою ГУНП у Полтавській області від 20.10.2025 року.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 205-1 КК України (чинна до 28.04.2020) як такі, що виразилися у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

З дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років, що свідчить про закінчення строків давності.

Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі № 345/2618/16-к зроблено висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Відповідно до п. п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Згідно пункту 8 вказаної постанови особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 протягом строків, визначених законом, нового кримінального правопорушення не вчиняв, раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Підозрюваний у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину та надав письмову згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також висловив згоду на закриття кримінального провадження з цих підстав.

За таких обставин суд не встановив правових перешкод для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 36, 110, 283-287, 314, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000038 від 23.10.2025 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 205-1 КК України у зв?язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0000038 від 23.10.2025 за ч. 2 ст. 205-1 КК України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1