СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/743/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000605 від 11.06.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Конотоп Сумської області, громадянин України, з неповною вищою освітою, неодружений, не працює, студент 2-го курсу Національного транспортного університету, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України,

сторони та інші учасники провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи з керування банківськими рахунками AT «УНІВЕРСАЛ БАНК», діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу до особистих даних ОСОБА_6 , які знав заздалегідь, не узгоджуючи свої дії з ОСОБА_7 , умисно, за допомогою мобільного телефону, який належить ОСОБА_8 , використовуючи всесвітню інформаційну систему загального доступу мобільний Інтернет, шляхом введення пароля та логіну, який знав заздалегідь, до застосунку «Монобанк» здійснив авторизацію у вказаному застосунку, після чого кредитна установа ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримала особисті дані потерпілої, чим несанкціоновано втрутився до інформаційної (автоматизованої) системи онлайн банкінгу.

Так, 25.12.2024 близько 21 год 09 хв ОСОБА_3 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , де він проживав разом зі своєю дівчиною ОСОБА_7 , дочекавшись моменту залишення нею належного їй мобільного телефону без нагляду і відсутністю її в кімнаті, користуючись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, переслідуючи умисну корисливу мету, зайшов на сайт ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та від імені потерпілої здійснив заявку на отримання грошових коштів в кредит, на який остання не давала своєї згоди.

Після чого, за результатами розгляду заявки на отримання грошових коштів в кредит, на який ОСОБА_9 не давала своєї згоди, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надано кредит на суму 5600 грн на рахунок IBAN НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи в тому ж місці, о 21 год 11 хв., усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно- небезпечних наслідків, порушуючи встановлений діючим законодавством України порядок функціонування банківської системи України, як складової частини кредитно-фінансової системи держави, використовуючи мобільний телефон марки «ОРРО», моделі «Reno 11 F 5 G» з підключенням до мережі Інтернет, що належить ОСОБА_8 , діючи з єдиним умислом, направленим на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи в мобільному додатку «Monobank» AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного заволодіння коштами, розміщеними на належному потерпілій ОСОБА_8 банківському рахунку НОМЕР_1 , шляхом подолання системи логічного захисту, здійснив вхід, тим самим несанкціоноване втручання до зазначеної автоматизованої системи від імені потерпілої ОСОБА_6 , чим вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи віддаленого доступу «Monobank» та отримав доступ до особистого кабінету клієнта Інтернет-банкінгу AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_3 25.12.2024 близько 21 год 11 хв, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено, з метою власного матеріального збагачення, користуючись мобільним телефоном, який належить на праві власності ОСОБА_8 , попередньо авторизувавшись в особистому кабінеті від імені останньої, в мобільному додатку «Monobank» шляхом переказу коштів з банківського рахунку НОМЕР_1 , банківської картки № НОМЕР_2 на банківську картку № НОМЕР_3 таємно викрав з рахунку потерпілої грошові кошти в сумі 5600 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив, що відомості, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Показав суду, що знаходячись вдома у своєї дівчини - потерпілої ОСОБА_5 , він без її відома та згоди взяв належний їй мобільний телефон, подолавши систему захисту зайшов на сайт фінансової установи «Манівео», де без відома та згоди потерпілої оформив на її ім`я кредит на суму 5600 грн. Вказані кошти надійшли на банківську картку потерпілої «Monobank». Для отримання доступу до цих коштів він знову ж таки без відома та згоди потерпілої, подолавши систему логічного захисту, зайшов у додаток «Monobank», що був встановлений на телефоні ОСОБА_5 , після чого переказав ці кошти на власну банківську карту та в подальшому використав їх для погашення раніше оформленого кредиту. У вчиненому щиро кається, жалкує про вчинене, просить суворо не карати. Просить врахувати, що на цей час він вже добровільно відшкодував потерпілій кошти на суму 3100 грн.

Потерпіла у судовому засіданні підтвердила факт часткового відшкодування збитків на суму 3100 грн, просила не позбавляти обвинуваченого волі.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованих правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальними правопорушеннями, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, а також за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами. ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має повних 21 рік, тобто є особою молодого віку, неодружений, дітей на утриманні не має, навчається на2 курсі університету, раніше не судимий.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилося в наданні правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованих йому злочинів у мінімальних розмірах.

Оскільки ОСОБА_3 вчинено декілька кримінальних правопорушень, суд на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Щодо ОСОБА_3 суд також вбачає підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням та визначення іспитового строку в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України. При цьому суд враховує щире каяття обвинуваченого, його молодий вік, вчинення ним злочину вперше, часткове відшкодування завданого збитку.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого, суд вважає за необхідне скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого, - скасувати.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1