Справа № 583/4761/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2025 р. слідча суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження № 0000875 від 11.10.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблучне Охтирського району Сумської області, українця, громадянина України, непрацюючого, що має базову середню освіту, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, останнє відоме місце мешкання: смт. Кириківка Охтирського району Сумської області раніше неодноразово судимого:

- 16.07.1992 за вироком Великописарівського районного суду Сумської області за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 215-3, 42 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

- 21.04.1998 за вироком Великописарівського районного суду Сумської області за ч. 1ст. 196-1 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- 12.01.1999 за вироком Великописарівського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 206, ст. 42 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- 30.09.2003 за вироком Великописарівського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

- 05.05.2011 за вироком Великописарівського районного суду Сумської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт;

- 12.08.2014 за вироком Великописарівського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 06.09.2019;

- 18.09.2025 вироком Охтирського міськрайонним суду Сумської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

- 30.09.2025 обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України скеровано до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. У відповідності до ст. 89 КК України судимість не занята та не погашена в установленому законом порядку,-

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

13.10.2025 на розгляд слідчої судді надійшло зазначене клопотання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вимоги за клопотанням обґрунтовані тим, що в провадженні СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000875 від 11.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за фактом вчинення ОСОБА_4 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_7 . 11.10.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Слідчий зазначав, що на даний час існують ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та йому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років; незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 , відносно якої вже вчиняв побиття та був засуджений до громадських робіт за ч. 1 ст. 125 КК України, та на свідка ОСОБА_8 , яка є його колишньою співмешканкою; переховувати чи знищити докази своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення, які на даній стадії досудового розслідування ще не відшукані; вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним впливом на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, зокрема продовжити вчинювати насильство над потерпілою та свідком. Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я, на шлях виправлення не став, продовжує їх вчиняти, а саме 30.09.2025 відносно ОСОБА_4 спрямовано обвинувальний акт до суду за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України, останній не має сталих соціальних зв`язків за місцем мешкання, ніде не працює, веде бродячий спосіб життя, зловживає алкогольними напоями.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити, зазначивши, що саме такий запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прохали обрати підозрюваному більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт за місцем мешкання останнього, оскільки, на переконання сторони захисту, наведені прокурором ризики, в розумінні ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним прокурором ризикам, процесуальна поведінка підозрюваного свідчить про відсутність наміру переховуватися від слідства і суду, здійснювати тиск на свідків та інших дій, що можуть перешкоджати становленню істини у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Встановлено, що Охтирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000875 від 11.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000875 від 11.10.2025 до ЧЧ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 10.10.2025 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.10.2025 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

11.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Положеннями ч. 4 ст. 176 КПК Українивизначено, що запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченого статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а тому слідча суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» зазначено, що для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування. Обґрунтована підозра означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано розумним, залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Термін обґрунтованість також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Також, Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на викладене, перевіряючи обґрунтованість підозри, слідча суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, якінавіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та містяться у долучених до клопотання матеріалах.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

В ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) «Про взяття під варту до суду» 11 від 27.06.1980 зазначено, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

З огляду на викладене, слідча суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. На переконання слідчої судді зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. Таким чином, беручи до уваги наведені у клопотанні дані у слідчої судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно дост. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбаченого частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Можливе вчинення ним кримінальних правопорушень підтверджується протоколами допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, під час якого вилучено дерев`яну палицю зі слідами РБК, якою ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, а також характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , слідча суддя дійшла висновку про доведеність можливості здійснення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового слідства та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до трьох років. Крім того підозрюваний не має постійного місця проживання, проживав за місцем мешкання потерпілої і свідка, де вчиняв відносно них кримінальні правопорушення та до суду спрямовано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ст. 126-1, ч. 1 ст. 125 КК України щодо вчинення домашнього насилля, тобто умисного систематичного вчинення фізичного та психологічного насильства щодо колишньої співмешканки ОСОБА_8 , яка є свідком у цьому кримінальному провадженні, у межах кримінального провадження щодо потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_4 за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.09.2025 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.5 ст. 194 та п.3 ч.6 ст. 194 КПК України, зокрема, заборонено наближатися до місця, де проживає ОСОБА_8 . Та незважаючи на роз`яснення ОСОБА_4 наслідків порушення обов`язків, покладених на нього судом, а саме, що до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, останній 10.10.2025 з`явився до домоволодіння ОСОБА_8 та вчинив кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_7 , спричинивши останній тілесні ушкодження середньої тяжкості. Отже, на переконання слідчої судді, наявний ризик незаконного впливу на потерпілу та свідка; вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, або продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки раніше неодноразово судимий та на шлях виправлення не став, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, не працює, тобто не має законних джерел до існування, не має постійного місця проживання. При цьому береться до уваги і особа підозрюваного, який є людиною молодого віку, фізично здоровий, будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі судом не встановлено.

Доводи підозрюваного про відсутність підстав щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи, що він має дядька, у якого міг би проживати, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_9 та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, протилежного стороною захисту не наведено.

Таким чином слідча суддя дійшла висновку, що зазначені ризики у своїй сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід, на думку слідчої судді, є співмірним існуючим ризикам та відповідає обставинам даного кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосований до підозрюваного, оскільки в судовому засіданні не доведено, що його особистість заслуговує на таку довіру, щоб запобігти встановленим ризикам, зважаючи на порушення такого виду запобіжного заходу, застосованого до нього у межах іншого кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту не може бути застосований до підозрюваного, оскільки підозрюваний не має постійного місця мешкання, не буде ізольований від суспільства та зможе незаконно вплинути на потерпілу та свідків для зміни їх показів на свою користь, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.

Зважаючи на викладене, слідча суддя дійшла висновку, що зазначені ризики у своїй сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід, на думку слідчої судді, є співмірним існуючим ризикам та відповідає обставинам даного кримінального провадження.

За висновком суду, відповідно до ст. 183 КПК України відсутні підстави для визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки він обвинувачується у злочинах, вчинених із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 176, 177178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 376 КПК України, слідча суддя,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 24.00 години 09 грудня 2025 року, з подальшим утриманням у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме з 11 жовтня 2025 року.

Строк дії ухвали до 24.00 години 09 грудня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2025 року.

Слідча суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1