УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000031 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 2012 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 2012 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з керівником благодійної організації «РОДИНА ТУРБОТА» ОСОБА_5 , достовірно знаючи про встановлену Законом України «Про гуманітарну допомогу» заборону на продаж гуманітарної допомоги, у невстановлений час, але не пізніше січня 2025 року, з метою отримання прибутку від незаконного продажу автомобілів, ввезених як гуманітарна допомога, на користь зазначеної благодійної організації, розробили злочинний план.

Згідно з цим планом ОСОБА_4 забезпечував ввезення на територію України таких транспортних засобів, пошук покупців та безпосередній їх продаж, а ОСОБА_5 видачу документів для подальшої їх реєстрації.

Надалі ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 12.02.2025 здійснив незаконний продаж особі зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_6 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, транспортного засобу KIA SORENTO, 2005 року випуску, ринковою вартістю 100751,25 грн, ввезеного на територію України як гуманітарна допомога, за грошові кошти в сумі 4200 доларів США.

У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, 14.03.2025, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 здійснив незаконний продаж тій же особі транспортного засобу MERCEDES-BENZ ML 270 CDI, 2001 року випуску, ринковою вартістю 125 259,95 грн, ввезеного як гуманітарна допомога, за 4200 доларів США.

Крім того, 18.04.2025 ОСОБА_4 продав ОСОБА_6 транспортний засіб MERCEDES-BENZ ML 270 CDI, 2005 року випуску, ринковою вартістю 191 794,44 грн, а 26.07.2025 ще один MERCEDES-BENZ ML 270 CDI, 2005 року випуску, ринковою вартістю 123 101,07 грн, кожен за 4200 доларів США.

Також 13.08.2025 ОСОБА_4 продав ОСОБА_6 транспортний засіб SSANG YONG REXTON, 2005 року випуску, ринковою вартістю 113 127,59 грн, та Volkswagen T5. Після отримання 200 доларів США та імітаційних грошових коштів у сумі 11 000 доларів США в якості оплати за зазначені транспортні засоби ОСОБА_4 та ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснили продаж транспортних засобів, ввезених на територію України як гуманітарна допомога, на загальну суму 654 034,30 грн (без урахування митних платежів).

ОСОБА_4 14.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, тобто у продажу товарів гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у значному розмірі, під час воєнного стану.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 202876 гривень, яку цього ж дня внесено та його звільнено з-під варти.

Установлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 83/100 частки на нежитлову будівлю загальною площею 3021,1 кв. м (станція технічного обслуговування з підвалом літ. «п/А»), розташовану за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 9-Б, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Ця будівля та земельна ділянка з кадастровим номером :02:045:0068, на якій вона знаходиться, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову, оскільки у вказаній будівлі зберігалися автомобілі, ввезені як гуманітарна допомога та у подальшому продані ОСОБА_6 , також у зазначеній будівлі ОСОБА_4 передавалися грошові кошти за придбання автомобілів, у ній же виготовлялися документи для подальшої реєстрації транспортних засобів. Таким чином, вищезазначена будівля та земельна ділянка, на якій вона знаходиться, відповідають ознакам, встановленим у ст. 98 КПК України.

Крім того, ця будівля та земельна ділянка, на якій вона знаходиться, підпадають під ознаки майна, що підлягає спеціальній конфіскації, які передбачені п. 4 ч. 1 ст. 962 КК України, а саме були використані як засоби вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 на майно підозрюваного ОСОБА_4 а саме на 83/100 частки на нежитлову будівлю загальною площею 3021,1 кв. м. (станція технічного обслуговування з підвалом літ. «п/А»), яка розташована за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 9-Б, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), накладено з метою забезпечення його конфіскації як виду покарання.

Однак державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради ОСОБА_7 02.10.2025 відмовлено в проведені реєстраційних дій на підставі цієї ухвали, оскільки на момент ухвалення рішення право власності на 83/100 частки зазначеної будівлі вже було зареєстровано за іншою особою.

Установлено, що 16.08.2025 підозрюваним ОСОБА_4 на підставі договору дарування серії НКА № 229809 безоплатно відчужено майно на користь своєї доньки ОСОБА_8 , а саме: 16/25 часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,3047 га з кадастровим номером :02:045:0068, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, та розташованих на ній 83/100 частки станції технічного обслуговування з підвалом літ. «п/А», що знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул.600-річчя, №9-Б.

На земельній ділянці, частку якої відчужено, розташована: станція технічного обслуговування з підвалом літ. «п/А» загальною площею 3021,1 кв. м.

До складу 83/100 її часток входить: підвал № 1-1, № 1-2, 1/2 частина № 1-3 площею 7,8 кв. м., № 1-4, №1-6-площею 720,1 кв. м.; 1 поверх: 1/2 частина № 2-1 площею 7,6 кв. м., № 2-2, № 2-3, 1/2 частина № 2-4 площею 7,95 кв. м площею 490,25 кв. м; II поверх: з № 3-1 по № 3-13 площею 788,5 кв.м; III поверх: 1/2 частина № 4-1 площею 8,3 кв. м, з № 4-2 по № 4-18, 1/2 частина № 4-21 площею 9,85 кв. м, з № 4-35 по № 4-44 площею 514,35 кв. м. Загальна площа становить 2513,2 кв. м.

Відчуження цього майна відбулося після повідомлення про підозру ОСОБА_4 та застосування запобіжного заходу, що свідчить про намагання уникнути можливого арешту та подальшої конфіскації.

Ураховуючи, що відчуження зазначеного майна здійснено підозрюваним ОСОБА_4 безоплатно на користь своєї доньки у короткий строк після повідомлення про підозру та застосування запобіжного заходу, є достатні підстави вважати, що він та ОСОБА_8 діяли недобросовісно, зловживаючи цивільними правами задля уникнення арешту та/або можливої конфіскації майна.

Крім того, ОСОБА_8 є засновником ТОВ «Вінавтоцентр», яке здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів у вищезазначеній будівлі, що свідчить про її обізнаність із ситуацією та можливі негативні наслідки для неї у разі конфіскації належного ОСОБА_4 майна як виду покарання.

Вона також була присутня під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , де стороною обвинувачення неодноразово наголошувалося, що злочин вчинено на території зазначеної будівлі, а санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Отже, на момент укладення договору дарування ОСОБА_9 було достеменно відомо, що вищезгадане майно використовувалося ОСОБА_4 як засіб вчинення злочину.

У цьому кримінальному провадженні необхідність арешту майна обумовлена сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати спеціальній конфіскації.

Враховуючи викладене, прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Частиною 2 ст. 172 КПК України, визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 172 КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчими слідчого управління ГУНП України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 2012 КК України.

В рамках вказаного провадження 14.08.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, яку цього ж дня внесено та його звільнено з-під варти.

Установлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 83/100 частки на нежитлову будівлю загальною площею 3021,1 кв. м (станція технічного обслуговування з підвалом літ. «п/А»), розташовану за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 9-Б, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Ця будівля та земельна ділянка з кадастровим номером :02:045:0068, на якій вона знаходиться, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову, оскільки у вказаній будівлі зберігалися автомобілі, ввезені як гуманітарна допомога та у подальшому продані ОСОБА_6 , також у зазначеній будівлі ОСОБА_4 передавалися грошові кошти за придбання автомобілів, у ній же виготовлялися документи для подальшої реєстрації транспортних засобів. Таким чином, вищезазначена будівля та земельна ділянка, на якій вона знаходиться, відповідають ознакам, встановленим у ст. 98 КПК України.

Крім того, ця будівля та земельна ділянка, на якій вона знаходиться, підпадають під ознаки майна, що підлягає спеціальній конфіскації, які передбачені п. 4 ч. 1 ст. 962 КК України, а саме були використані як засоби вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.08.2025 було накладено арешт на вищезазначене майно.

Разом з тим, встановлено, що 16.08.2025 ОСОБА_4 на підставі договору дарування серії НКА № 229809 безоплатно відчужив вказане майно на користь своєї доньки ОСОБА_8 .

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що на момент відчуження майна ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було достеменно відомо, що вищезгадане майно використовувалося як засіб вчинення злочину та може підлягати спеціальній конфіскації.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою його збереження та унеможливлення подальшого відчуження на час досудового розслідування, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та може підлягати спецконфіскації.

Накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Крім того, суд звертає увагу на те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим та у разі встановлення інших фактів, їх доведеності чи спростування, у зв`язку з чим відпаде необхідність у застосуванні заходів забезпечення збереження майна, його можна буде скасувати власникам в порядку ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт із позбавленням права відчуження та розпорядження на:

- 83/100 частки нежитлової будівлі загальною площею 3021,1 кв. м. (станція технічного обслуговування з підвалом літ.«п/А»), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), до складу якої входить: підвал № 1-1, № 1-2, 1/2 частина № 1-3 площею 7,8 кв. м., № 1-4, № 1-6-площею 720,1 кв. м; 1 поверх: 1/2 частина № 2-1 площею 7,6 кв. м, № 2-2, № 2-3, 1/2 частина № 2-4 площею 7,95 кв. м площею 490,25 кв. м; II поверх: з № 3-1 по № 3-13 площею 788,5 кв. м; III поверх: 1/2 частина № 4-1 площею 8,3 кв. м, з № 4-2 по № 4-18, 1/2 частина № 4-21 площею 9,85 кв. м, з № 4-35 по № 4-44-площею 514,35 кв. м, загальною площею 2513,2 кв.м.

- земельну ділянку площею 0,3047 га з кадастровим номером :02:045:0068 на якій розташована станція технічного обслуговування з підвалом літ. «п/А», за адресою: м. Вінниця, вул.600-річчя, №9-Б.

Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора ОСОБА_3 повідомити зацікавлених осіб про накладення арешту на майно.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя