н/п 1-кс/766/8520/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002987 від 19.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 28.04.1998 Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, який не є депутатом ради будь-якого рівня, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що слідчим відділенням Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002987 від 19.08.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Згідно ст. ст. 1, 2 Конституції України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» національна безпека України захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Національні інтереси України життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У лютому 2022 року, в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент рф володимир путін, а також інші представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974№ 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил (далі зс) рф на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН). До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав закріплені у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, який визнається рф та Україною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною. Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

22 лютого 2022 року президент рф направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

Так, о 4 годині 30 хвилин 24.02.2022 зс рф, діючи з метою фактичного знищення держави Україна, зміни меж території та державного кордону, вчинили військову агресію відносно народу України, безпосередньо акти насильства щодо цивільного населення, з метою тероризування населення та поєднані з убивствами цивільних осіб, а також напади на об`єкти військової та критичної інфраструктури держави.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» рф визнана державою-терористом (державою-агресором).

Згідно ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24.08.1991, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Окупаційна адміністрація рф сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

У період з 24.02.2022 по цей час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями збройних сил рф і вона знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами).

Відповідно до п. 1.9 наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф» Білозерська селищна територіальна громада Херсонського району Херсонської області, включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій з 11.11.2022, та відповідно до Розділу ІІ п.10 з 10.03.2022 11.11.2022 території Білозерської селищної територіальної громади були тимчасово окуповані рф.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про інформацію» масова інформація інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб. Аналогічне визначення поняття «масова інформація» міститься також в Законі Україні «Про медіа».

Відповідно до п. 54 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронні комунікації» мережа Інтернет (Інтернет) - глобальна електронна комунікаційна мережа, що призначена для передачі даних та складається з фізично та логічно взаємоз`єднаних окремих електронних комунікаційних мереж, взаємодія яких базується на використанні єдиного адресного простору та на використанні інтернет-протоколів, визначених міжнародними стандартами.

Отже, інформація, яка поширюється через мережу Інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб і, відповідно, є масовою інформацією. Інтернет-видання (веб-сайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, а відповідно, є засобом масової інформації. Вказана позиція висловлена у постанові Касаційного господарського суду від 21.11.2019 у справі №927/791/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про інформацію» інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, знаючи про збройну агресією рф, а також про факт тимчасової окупації державою-агресором частини Херсонської області, зокрема населених пунктів Білозерської об`єднаної територіальної громади Херсонського району, не пізніше серпня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні Білозерської селищної ради Херсонської області, за адресою: Херсонська область, Херсонський район, селище Білозерка, вул. Свободи, буд. 87, діючи добровільно, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підтримку держави-агресора та його окупаційної адміністрації, умисно, прийняв активну участь у заході політичного характеру, а саме у зборах з приводу створення «Ассоциации работодателей и предпринимателей Белозерского района, Херсонской области», під час яких публічно, з метою створення позитивного іміджу рф, забезпечення економічної стабільності держави-агресора, усвідомлюючи при цьому завдання шкоди національним інтересам України, підтримуючи окупацію Херсонської області, агітації суб`єктів підприємницької діяльності окупованого регіону до здійснення співпраці з окупаційною владою та владою рф шляхом створення ілюзій щодо покращення життя та залучення більшої кількості підприємців окупованої території до участі в незаконно створеній спілці, у присутності мешканців смт. Білозерка, учасників зборів та інших сторонніх осіб виступив з особистим монологом, який містить мовні ознаки здійснення інформаційної діяльності, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації.

При цьому, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним щодо розпочатої 20.02.2014 відкритої збройної агресії російської федерації проти України, яка 24.02.2022 переросла в повномасштабні бойові дії по всій території України, не пізніше серпня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні Білозерської селищної ради Херсонської області, за адресою: Херсонська область, Херсонський район, селище Білозерка, вул. Свободи, буд. 87, діючи добровільно, умисно, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи, що його виступ носить публічний характер, який передбачає його поширення для значного кола осіб, та що здійснювався відеозапис вказаного виступу ЗМІ, які підпорядковані країні-агресору, який буде поширено та доведено до відома користувачів загальнодоступної та соціально-орієнтованої інтернет-мережі «Telegram» шляхом його публікації на каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з метою створення позитивного іміджу рф, забезпечення економічної стабільності держави-агресора, усвідомлюючи при цьому завдання шкоди національним інтересам України, підтримуючи окупацію Херсонської області, агітації суб`єктів підприємницької діяльності окупованого регіону до здійснення співпраці з окупаційною владою та владою рф шляхом створення ілюзій щодо покращення життя та залучення більшої кількості підприємців окупованої території до участі в незаконно створеній спілці, виступив з особистим монологом, який містить мовні ознаки виправдовування визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.

11.12.2025, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Херсон, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , документованому паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 28.04.1998 Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, який не є депутатом ради будь-якого рівня, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_7 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити останньому письмове повідомлення про підозру від 11.12.2025, у день його складання, таке повідомлення, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик, відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, направлені у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

11.12.2025 на офіційному сайті «Офіс Генерального прокурора України» та на офіційному сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» опубліковано повістки про виклик ОСОБА_7 , на 15.12.2025, 16.12.2025, 17.12.2025, а також повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 11.12.2025.

Крім того, у той же день повідомлення про підозру, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик на зазначені вище дати відправлено послугами АТ «Укрпошта» за останнім відомим місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_7 , тобто за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за які законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна або без такої та виправними роботами на строк до двох років або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, що відповідно до положень ч. 6 ст. 12 відноситься до особливо тяжкого злочину та відповідно до ч. 4 ст. 12 відноситься до нетяжкого злочину.

11.12.2025 слідчим, підозрюваному ОСОБА_7 через Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги, залучено захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 10 червня 2002 року №229).

Жодного разу у призначений час підозрюваний ОСОБА_7 у призначене місце та час не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Постановою слідчого від 18.12.2025 на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук, проведення якого доручено оперативному підрозділу Відділення поліції №1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

За наявною інформацією підозрюваний ОСОБА_7 після 11.11.2022 за місцем проживання не перебуває та на даний час перебуває на тимчасово окупованій зс рф частині території України, а саме в АР Крим, звідки може безперешкодно потрапити за межі України до території держави-агресора. З високим рівнем вірогідності буде продовжувати переховуватися від слідства та суду, фактично вже переховується з метою уникнення кримінальної відповідальності та його фактичне місцезнаходження на даний час невідоме.

Під час здійснення досудового розслідування здобуті докази, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме:

- протоколами допитів свідків:

1. ОСОБА_8 , який показав, що 11 серпня 2022 року відбувся збір підприємців Білозерки, який проходив по вулиці Соборній в с-щі Білозерка в приміщенні адміністрації. На вказаному зборі було створено асоціацію підприємців Білозерського району при окупаційній владі. Також на вказаному зборі було вибрано голову асоціації підприємців від окупаційної адміністрації, ним був обраним ОСОБА_7 . Після обрання ОСОБА_9 головою, останній на зазначеному зборі висловився, що тепер нам буде легше та краще жити, якщо ми переоформимо свої підприємства на російське законодавство та що росія гарантує нам захист нашого бізнесу.

2. ОСОБА_10 , який показав, що 11 серпня 2022 року відбувся збір підприємців Білозерки, який проходив по вулиці Соборній в с-щі Білозерка в приміщенні адміністрації. На вказаному зборі було створено асоціацію підприємців Білозерського району при окупаційній владі. Також на вказаному зборі було вибрано голову асоціації підприємців від окупаційної адміністрації, ним був обраним ОСОБА_7 . Після обрання Горохова головою, останній на зазначеному зборі висловився, що типер нам буде легше та краще жити, якщо ми переоформимо свої підприємства на російське законодавство та що росія гарантує нам захист нашого бізнесу.

- висновком судово лінгвістичної сематико текстуальеої експертизи від 13.10.2025.

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за які законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна або без такої та виправними роботами на строк до двох років або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, що відповідно до положень ч. 6 ст. 12 відноситься до особливо тяжкого злочину та відповідно до ч. 4 ст. 12 відноситься до нетяжкого злочину.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Також, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винним, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Санкція ч. 6 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень;

- неприбуття на виклик до слідчого тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування.

Наразі місце знаходження підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до оперативної інформації, є тимчасово окупована територія України, а саме: АР Крим, яка перебуває під контролем військових рф. ОСОБА_7 може безперешкодно покинути вказану територію, у тому числі у заборонений українським законодавством спосіб перетину Державного кордону України у напрямку території держави-агресора.

Зазначене дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини на тимчасово окупованій території України.

Крім того, в діях ОСОБА_7 наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що якщо останній виїде на підконтрольну територію Україні, буде незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які підлягають допиту під час проведення досудового розслідування. Також, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 є мешканцем м. Херсон, особисто будучи обізнаним щодо місця проживання свідків у провадженні, які ще не встановлені, в тому числі тих свідків, які встановлені, але залишилися на території Херсонської області та співпрацюють із органами досудового розслідування, останній може самостійно або через інших осіб здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань.

Зокрема, в діях ОСОБА_7 наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може знищити, сховати або спотворити будь-які із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які знаходяться в тому числі у свідків, які не допитані, але які зможуть підтвердити злочинну діяльність ОСОБА_7 .

Таким чином встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які виражаються в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 вже станом на теперішній час переховується від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із документів.

Враховуючи наведені обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочинів, їх характер та значну суспільну небезпеку, а також те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування може впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення нею зазначеного кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, в яких підозрюється, таким чином з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на вищевикладені обставини, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, додаткових пояснень до клопотання не мав.

Захисник у задоволенні клопотання просив відмовити.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченістаттями 177та 178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

11.12.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

11.12.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , а також повідомлено про необхідність прибуття на 15.12.2025, 16.12.2025, 17.12.2025 для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Однак, у вказані дати, будучи викликаним для допиту в якості підозрюваного та вручення йому підозри, останній у призначений час та місце без поважних причин не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

11.12.20252 ОСОБА_7 через Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги призначено захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4 .

18.12.2025 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено оперативному підрозділу Відділення поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області.

На виконання доручення слідчого 20.12.2025 отримано лист-відповідь за вих. №16405/53.3, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій зс рф частині території України, а саме в АР Крим.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2 КК України, за яке передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк; ч. 6 ст. 111-1 КК України, тобто особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, вибув на територію громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, на теперішній час його місцезнаходження не встановлено, досі переховується від органу досудового розслідування, що підтверджується рапортом слідчого, а також постановою слідчого від 14.12.2025 року оголошено у міжнародний розшук, що дає достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний перебуваючи на волі, може:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не пізніше як через сорок вісім годин з моменту затримання підозрюваного доставити його до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1