Справа №718/2439/25
Провадження №1-кс/718/345/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Слідчий суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кіцманського районного суду Чернівецької області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, батька трьох малолітніх дітей, особи з інвалідністю третьої групи, який працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді підсобного робітника, раніше судимого, якого визнано винним у вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.02.2025 за ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у виді одного року пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків, підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000204, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області капітан поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), за погодженням з прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі - прокурор) звернувся до слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000204, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

У клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з його утриманням в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» (пл. Соборна, 6, м. Чернівці Чернівецької області), терміном 60 діб.

Короткий зміст клопотання.

Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що 06.09.2025 приблизно о 21 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно несправним транспортним засобом марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , рухався із швидкістю 70-80 км/год, що перевищує допустиму в межах населеного пункту, по вул. Шевченка в межах населеного пункту с. Малятинці Чернівецького району Чернівецької області зі сторони с. Хлівище в напрямку с. Ставчани Чернівецького району Чернівецької області. Доїжджаючи до будинку, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 78, с. Малятинці Чернівецького району, водій ОСОБА_3 , не врахувавши дорожньої обстановки, не переконавшись в тому, що це буде безпечно та не створить небезпеки (перешкоди) іншим учасникам дорожнього руху, не зменшив швидкість та неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини дороги з подальшим зіткненням із електроопорою. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому склепіння черепа з переходом на основу та забою головного мозку, які відповідно до висновку експерта ЧОБ СМЕ №160-Мд від 19.11.2025 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент їх заподіяння.

Слідчий у клопотанні стверджує, щовказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 вчинив в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.4 та 31.1 встановлених «Правилами дорожнього руху», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та введені в дію з 01.01.2002, при чому порушення п.п. 12.1, 12.4 та 31.1 Правил безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди

За змістом клопотання, ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Позиції учасників кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання із зазначених у ньому підстав, просила клопотання задоволити, зазначила, що підозрюваний вчинив інкриміноване йому правопорушення під час відбування покарання за вироком суду, не повідомив про ДТП, не надав допомогу потерпілому, просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 лютого 2026 року.

Слідчий у суді підтримав подане ним клопотання із зазначених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що вказане клопотання є необґрунтованим та безпідставним, зазначив, що правова кваліфікація інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення є завищеною, наведені у клопотанні ризики є вільною інтерпретацією сторони обвинувачення, оскільки підозрюваний давав показання як свідок, взяв участь у проведенні слідчого експерименту, ризики є абстрактними, підозрюваний виконує обов`язки, покладені на нього вироком суду, без порушень, підозрюваний є особою з інвалідністю ІІІ групи, хворіє тяжкими хворобами, йому відмовляли у роботі за станом його здоров`я, однак він знайшов роботу у ФОП, утримує трьох малолітніх дітей та колишню дружину, висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки у ньому зазначено інший номер кримінального провадження, аніж той, що є номером у даному кримінальному провадженні, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ознайомившись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, письмові заперечення захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені слідчим суддею та норми права, які підлягають застосуванню.

Слідчим суддею встановлено, що Відділенням поліції № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204, 07.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України.

Долученим до клопотання повідомленням про підозру від 16 грудня 2025 року підтверджено, що 16.12.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, що у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з наступного.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 194КПК Українипід час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Щодо обґрунтованості підозри.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Проте воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.09.2025, протоколом огляду місця події від 07.09.2025, протоколом допиту свідка від 07.09.2025, протоколом проведення слідчого експерименту від 17.10.2025, висновком експерта № 1743 від 21 жовтня 2025 року, висновком експерта №159-Мд від 19.11.2025, протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 24.11.2025.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає, що оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише з метою визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тобто на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Як встановлено судовим розглядом клопотання та вбачається із досліджених слідчим суддею в судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, вони є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На переконання сторони обвинувачення, у цьому провадженні існують ризики, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з твердженням прокурора про існування ризику переховування від органів досудового розслідуванняз огляду на таке.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_3 обґрунтований тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Слідчий суддя зазначає, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а відтак, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, приходить до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного.

Щодо ризику незаконного впливу підозрюваного на неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з метою зміни їх показань, слідчий суддя вважає такий ризик обґрунтованим, оскільки вказані особи проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, а саме в с. Малятинці Чернівецького району Чернівецької області.

Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, є обґрунтованим, оскільки до клопотання долучено копію вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.02.2025 у справі №718/518/25, який набрав законної сили 01.04.2025, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків, яке станом на 24.12.2025 року не відбуто, а слідчий у клопотанні та прокурор у суді зазначили, що ОСОБА_3 вчинив вказаний злочин у період відбування покарання за вироком суду.

Щодо можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною 1 ст.176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч.3 ст. 176 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні і прокурором при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та не в повній мірі обґрунтовано необхідність застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя враховує, що підозрюваний є батьком трьох малолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти, є особою з інвалідністю ІІІ групи, працевлаштований, виконує вирок суду, в ході чого порушень, покладених на нього вироком суду обов`язків не допускав, позитивно характеризується за місцем проживання, а відтак слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 год. по 06.00 год. може повною мірою запобігти ризикам, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні,тоді як інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати місце проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. по 06.00 год., а також наявні підстави для покладення на підозрюваного обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту с. Малятинці Чернівецького району Чернівецької області, в якому він проживає та перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утриматись від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З таких обставин, клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає до задоволення.

Слідчий суддя також вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому немає підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, про що просить його захисник.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 198, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовити у задоволенні клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном на два місяці, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. по 06.00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися із населеного пункту с. Малятинці Чернівецького району Чернівецької області, в якому він проживає та перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утриматись від спілкування із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_8 та свідками у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків становить два місяці: з 24 грудня 2025 року по 24 лютого 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, у якому він перебуває під домашнім арештом, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Попередити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання обов`язків, покладених на нього згідно ухвали слідчого судді, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору, а також направити для виконання до відділення поліції № 2 (м.Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 24 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено 25 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1