Справа №705/1046/25
Провадження №1-кп/701/111/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1
при секретарі -ОСОБА_2
з участю прокурора -ОСОБА_3

з участю захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000635 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСПЛ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_16 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В своєму клопотанні вказує на те, що Офісом Генерального прокурора підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000635 від 23.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа: т ак, згідно з положеннями статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за злочини, вчинені злочинною спільнотою» від 04.06.2020 № 671-ІХ внесені зміни, в тому числі до Кримінального кодексу України, з метою виключення впливу суб`єктів злочинної ієрархії на криміногенні, економічні та політичні процеси в державі; припинення злочинної діяльності спільнот та їх учасників; ліквідування ієрархії злочинного світу та його традицій.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Кримінально-виконавчого кодексу України інші особи, а також близькі родичі засуджених можуть відвідувати установи виконання покарань лише за спеціальним дозволом адміністрації цих установ або їх органів управління.

Також згідно ч. 1 ст. 102 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України засудженим забороняється самовільно залишати колонію, порушувати лінію охорони , спілкуватися із засудженими та іншими особами з порушенням встановлених правил ізоляції, звертатися до них з проханням про виконання незаконних дій, самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи, а також перебувати без дозволу адміністрації колонії у гуртожитках та відділеннях, у яких вони не проживають, або на виробничих об`єктах, на яких вони не працюють.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , будучи особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення різних кримінальних правопорушень, не бажаючи ставати на шлях виправлення та ресоціалізації, тобто процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості та можливості, здобув повагу та злочинний авторитет серед осіб із схильністю до протиправної поведінки та злочинного способу життя та поширював свій злочинний вплив в суспільстві на території м. Умань Черкаської області та у подальшому поширив вказаний злочинний вплив на території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92».

Так, ОСОБА_9 , маючи попередньо здобутий в місцях позбавлення волі серед засуджених осіб авторитет особи, яка веде «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, за невстановлених слідством обставин здобув статус особи «смотрящого за зоною» або «смотрящого», яка є кримінальним авторитетом, уповноваженим наглядати за дотриманням загальноприйнятих в злодійських колах неписаних законів поведінки в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92».

Призначення в ДУ «Старобабанівську виправну колонію №92» ОСОБА_9 , «смотрящим» відбулось з метою матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності на території даної установи, накопичення та утримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), тобто так званого «злодійського общака», подальшого розподілу коштів та майна серед засуджених, в тому числі доходів одержаних злочинним шляхом, здійснення сфер злочинного впливу.

З метою встановлення та поширення свого злочинного впливу ОСОБА_9 маючи статус «смотрящого» встановив серед утримуваних в ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» засуджених осіб загально-визначені правила поведінки та вимагав безумовного їх дотримання.

При цьому, будь-який спротив дотриманню встановлених ОСОБА_9 правил поведінки негайно подавлявся як ним особисто, так і іншими наближеними до нього та визначеними ним засудженими шляхом застосування фізичного та психологічного насильства.

Встановивши та поширивши свій злочинний вплив серед засуджених, ОСОБА_9 виконував наступні функції:

- прийняв на себе всю повноту неформальної влади на території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92»;

- розробив загально-визначені правила поведінки у відповідності до «злодійських законів» та забезпечував дотримання їх засудженими;

- забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил та обов`язків засудженими в колонії;

- здійснював збір із засуджених та розподіл коштів, в тому числі і здобутих злочинним шляхом серед засуджених, забезпечував наповнення, так званого «злодійського общака», тобто фонду взаємодопомоги в злодійському середовищі;

- приймав рішення про необхідність забезпечення ув`язнених засобами зв`язку, які заборонені в установах виконання покарань;

- забезпечував постачання на територію установи тютюнових виробів, продуктів харчування та мобільних телефонів, які розподіляв серед засуджених, які вели правильний в його розумінні за злодійськими традиціями спосіб життя;

- вів так звану «бухгалтерію», в якій відображав всі надходження до так званого «злодійського общака», прихід/розхід коштів, продуктів харчування, тютюнових виробів, засобів зв`язку (мобільних телефонів);

- визначав злочинну касту, в якій перебували засуджені, зокрема «мужики», «козли», а також переводив з однієї касти в іншу за вчинення дій, які виходять за межі «злодійської моралі»;

- вирішував спори, які виникали між засудженими з точки зору неписаних кримінальних «законів», «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді» та визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винуватця та яким воно буде;

- доводив до засуджених вимоги утримання та визначав до якої касти буде відноситись засуджений.

На початку лютого 2024 року, більш точної дати, часу та місця у ході досудового розслідування не встановлено але не пізніше 23.02.2024 у ОСОБА_9 , який будучі суб`єктом злочинного впливу, маючого статус «смотрящого» за ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», виник умисел на проведення злочинного зібрання (сходки) на території вказаної установи покарань, з метою вирішення конфліктної ситуації яка виникла у ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 , а також розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом засудженими, сфер злочинного впливу, спонукання та примушування до виконання поставлених завдань, нав`язування злодійських правил, традицій та призначення покарання за їх порушення чи недотримання протидію законному режиму, який діє в установі виконання покарань.

У подальшому, ОСОБА_9 , маючи лідерські якості, повагу та злочинний авторитет серед осіб зі схильністю до протиправної поведінки та злочинного способу життя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, не пізніше початку лютого 2024 року, більш точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно та цілеспрямовано, виступаючи в якості організатора злочину, залучив ОСОБА_10 , який є довіреною особою ОСОБА_9 , як організатора проведення злочинного зібрання (сходки) на території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» за наступних обставин.

ОСОБА_10 , на виконання вказівок ОСОБА_9 , щодо організації проведення злочинного зібрання (сходки) в період часу з початку лютого 2024 року, більш точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено але не пізніше 23.02.2024, засобами телефонного зв`язку повідомив особам, участь яких планувалась у вказаному злочинному зібранні (сходці), а саме ОСОБА_15 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_17 »), ОСОБА_11 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_18 ») має статус в кримінальному середовищі «блатного», ОСОБА_13 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_19 », « ОСОБА_20 »), відбував покарання у ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», та має статус у кримінальному середовищі «стремящийся до блатного», а також був «смотрящим/отвєтчик за отрядом» та ОСОБА_14 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_21 »), відбуває покарання в ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92» мав статус у кримінальному світі «смотрящого/отвєтчика за отрядом» про час, дату, місце її проведення та предмет обговорення.

Одночасно, ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, притримуючись «злодійських» традицій способу життя надали добровільну згоду на участь у злочинному зібранні (сходці) на території ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92».

Крім того, ОСОБА_9 , у невстановлені у ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 23.02.2024, маючого статус «смотрящого» за ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», повідомив засобами телефонного зв`язку ОСОБА_12 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_22 »), має статус у кримінальному середовищі «смотрящий» у приміщенні ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92» про необхідність вирішення конфліктної ситуації яка виникла у нього та ОСОБА_14 , а також розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом засудженими, сфер злочинного впливу, спонукання та примушування до виконання поставлених завдань, нав`язування злодійських правил, традицій та призначення покарання за їх порушення чи недотримання протидію законному режиму, який діє в установі виконання покарань під час проведення злочинного зібрання (сходки) на території вказаної установи покарань, на що останній надав добровільно згоду.

Одночасно, 15.02.2024 у період часу з 12 год. 47 хв. по 15 год. 48 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи у салоні свого автомобіля «Porshe Cayenne S» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи особою, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення різних кримінальних правопорушень, відбувала покарання в установах виконання покарань різного типу та рівнів безпеки, достеменно поінформована про положення чинного кримінально-виконавчого законодавства щодо порядку та умов роботи установ виконання покарань, запровадженого у них режиму, порядку пропуску на їх територію, правами та обов`язками осіб, які відбувають покарання, розуміючи неможливість відвідування території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» без дозволу керівництва установи, за допомогою засобів телефонного зв`язку висловив раніше йому знайомому начальнику установи ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» ОСОБА_8 прохання посприяти у незаконному пропуску його та інших осіб на територію виправної колонії та проведенні злочинного зібрання (сходки).

Надалі, у той самий день, 15.02.2024 у період часу з 12 год. 47 хв. по 15 год. 48 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» за родом своєї професійної діяльності, достеменно знаючи вищевказані вимоги кримінально-виконавчого законодавства, вступив у злочинну змову із ОСОБА_9 , та погодився сприяти у незаконному пропуску ОСОБА_9 , та інших осіб на територію ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» з метою проведення злочинного зібрання (сходки).

У подальшому, 23.02.2024 приблизно о 11 год. 03 хв., начальник установи ДУ «Старобабанівської виправної колонії №92» ОСОБА_8 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , володіючи положеннями чинного кримінально-виконавчого законодавства щодо порядку та умов роботи установ виконання покарань, запровадженого у них режиму, порядку пропуску на їх територію, створив умови, та сприяв у проведенні злочинного зібрання (сходки) у приміщенні ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» організованої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за участю інших представників злочинного світу ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та засуджених, які утримувались в ДУ «Старобабанівською виправною колонією №92» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , шляхом надання вказівки підлеглим працівникам колонії безперешкодно пропустити на територію ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» відкривши головні ворота колонії, після чого ОСОБА_8 особисто провів на територію колонії через головні ворота ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 .

У подальшому, 23.02.2024, у період часу з 11 год. 03 хв. по 15 год. 49 хв., з метою здійснення злочинного впливу, матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, та сфер злочинного впливу в ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», ОСОБА_9 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_23 »), має статус у кримінальному середовищі «положенець», «смотрящий», знаходячись у приміщенні відділу №8 (загальна кімната) ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», яка розташована за адресою: с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, організував спільно із ОСОБА_10 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_24 », « ОСОБА_25 »), має статус у кримінальному середовищі «блатного» злочинне зібрання (сходку), в якому, окрім них, прийняли активну участь ОСОБА_15 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_17 »), ОСОБА_11 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_18 ») має статус в кримінальному середовищі «блатного» та ОСОБА_12 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_22 »), має статус у кримінальному середовищі, «смотрящий» в приміщенні ДУ «Старобабанівській виправній колонії №92», ОСОБА_13 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_19 », « ОСОБА_20 »), має статус у кримінальному середовищі «стремящийся до блатного», а також був «смотрящим/отвєтчик за отрядом» та ОСОБА_14 , (кримінальне прізвисько « ОСОБА_21 ») мав статус у кримінальному світі «смотрящого/отвєтчика за отрядом», на даний час в кримінальному світі вважається «розгруженим», у ході якого учасники обговорили між собою конфліктну ситуацію, яка виникла у ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 , а також розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом засудженими, сфер злочинного впливу, спонукання та примушування до виконання поставлених завдань, нав`язування злодійських правил, традицій та призначення покарання за їх порушення чи недотримання протидію законному режиму, який діє в установі виконання покарань.

Таким чином, ОСОБА_13 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, тобто участь у злочинному зібранні (сходці) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для планування матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, сфер злочинного впливу.

Так, 12.11.2024 ОСОБА_13 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

За вказаним вище фактом кримінально протиправної діяльності 12.11.2024 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженцю с. Черповоди, Уманського району, Черкаської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

03.01.2025 ОСОБА_13 , вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

18.02.2025 ОСОБА_13 , вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати/обвинувачувати ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

Підозра ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, обґрунтовується наступними зібраними доказами, а саме:

-рапортом оперативного підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві про виявлення кримінального правопорушення від 22.07.2024;

-матеріали оперативного підрозділу УСР в Черкаській області ДСР НПУ, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України від 01.08.2024;

-матеріали оперативного підрозділу УСР в Черкаській області ДСР НПУ, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України від 02.08.2024;

-матеріали оперативного підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України від 06.08.2024;

-матеріали оперативного підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України від 08.11.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від 02.08.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 13.09.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_28 від 18.09.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_29 від 16.08.2024;

-матеріали оперативного підрозділу УСР в Черкаській області ДСР НПУ, що отриманні на виконання доручення слідчого в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України від 07.11.2024;

-протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів від 30.08.2024, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження № 0000068 від 07.02.2024;

-протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів від 30.08.2024, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження № 0000041 від 29.01.2024;

-протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів від 30.08.2024, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження № 0000818 від 22.05.2023;

-протоколом проведення тимчасового доступу до речей і документів від 30.08.2024, в ході якого на підставі ухвали слідчого судді вилучено належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження № 000269 від 22.07.2024;

-ухвалою Київського апеляційного суду від 13.09.2024 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000635 від 23.07.2024 інформації яка зафіксована у протоколах проведення НСРД, отриманих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 29.01.2024;

-ухвалою Київського апеляційного суду від 13.09.2024 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000635 від 23.07.2024 інформації яка зафіксована у протоколах проведення НСРД, отриманих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000269 від 22.07.2024;

-ухвалою Київського апеляційного суду від 13.09.2024 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000635 від 23.07.2024 інформації яка зафіксована у протоколах проведення НСРД, отриманих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068 від 07.02.2024;

-ухвалою Київського апеляційного суду від 13.09.2024 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000635 від 23.07.2024 інформації яка зафіксована у протоколах проведення НСРД, отриманих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000818 від 22.05.2023;

-висновком експерта КНДІСЕ МЮ України від 25.10.2024 №10037/24-36 за результатами проведення комісійної судової лінгвістичної (семантико - текстуальної) експертизи;

-завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_30 №1322т/55/122/01-2024 від 12.03.2024;

-завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносного ОСОБА_31 №2030т/55/122/01-2024 від 09.04.2024;

-завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносного ОСОБА_32 №4414т/55/122/01-2024 від 14.06.2024;

-завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_10 №2422т/55/122/01-2024 від 24.04.2024;

-завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносного ОСОБА_12 №2399т/55/122/01-2024 від 23.04.2024;

-завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_9 № 1776т/55/122/01-2024 від 28.03.2024;

-завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії на території ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» №2023/т55/122/01-2024 від 09.04.2024;

-завіреною копією протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно ОСОБА_9 №3724т/55/122/01-2024 від 29.05.2024;

-завіреною копією експерта КНДІСЕ МЮ України висновку лінгвістичної експертизи від 21.06.2024 №6113/24-36;

-завіреною копією висновку фоноскопічної експертизи від 26.07.2024 №СЕ-19-24/48655-ВЗ;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2024 за участю свідка ОСОБА_28 ;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2024 за участю свідка ОСОБА_27 ;

-висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 30.12.2024 №СЕ-19-24/77643-ВЗ за результатами проведеної судової експертизи відео-, звукозапису;

-висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 26.12.2024 №СЕ-19-24/77642-ВЗ за результатами проведеної судової експертизи відео-, звукозапису;

-висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 23.12.2024 №СЕ-19-24/76511-ВЗ за результатами проведеної судової експертизи відео-, звукозапису;

-висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 27.12.2024 №СЕ-19-24/77637-ВЗ за результатами проведеної судової експертизи відео-, звукозапису;

-висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 02.01.2025 №СЕ-19-24/77635-ВЗ за результатами проведеної судової експертизи відео-, звукозапису;

-висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 02.01.2025 №СЕ-19-24/77638-ВЗ за результатами проведеної судової експертизи відео-, звукозапису;

-висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 03.01.2025 №СЕ-19-24/77645-ВЗ за результатами проведеної судової експертизи відео-, звукозапису

-іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності..

Відповідно до ст. 12 КК України, інкримінований громадянину України ОСОБА_13 , кримінальне правопорушення віднесено до категорії особливо тяжких, оскільки санкція ч. 1 ст. 255-2 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вручена ОСОБА_13 , підозра повністю відповідає вимогам практики Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

В указаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2024 у справі № 757/52957/24-к задоволено клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_33 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на той час підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.01.2025 ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави стоком на 60 (шістдесят) днів.

У подальшому, 04.03.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/10054/25-к ОСОБА_13 , продовжено зазначений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави стоком на 60 (шістдесят) днів до 02.05.2025.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 28.04.2025 у справі № 705/1046/25 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою по 26.06.2025 року без визначення застави.

10.06.2025 року ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області у справі № 705/1046/25 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою по 10.08.2025 року без визначення застави.

В подальшому, 28.07.2025 року ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області у справі № 705/1046/25 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою по 25.09.2025 року без визначення застави, включно.

Таким чином, термін тримання під вартою ОСОБА_13 спливає 25.09.2025.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного/обвинуваченого, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, наявна необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується громадянину України ОСОБА_13 , відповідно до ст. 12 КК України, належать до особливо тяжких, оскільки санкція ч. 1 ст. 255-2 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вищевикладене свідчить також про те, що він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування, а також усвідомлюючи можливість призначення такого виду додаткового покарання як конфіскація майна у разі визнання його винуватим, вживатиме заходів до відчуження належного йому майна на користь інших осіб.

Наявність достатніх майнових ресурсів, які він отримує у тому числі внаслідок вчинення кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, а також тісних зв`язків з організатором вказаної злочинної організації, а також інших її учасників додатково надасть йому можливість упродовж невизначеного періоду часу змінювати місце свого проживання та/або перебування, а також впливати на учасників кримінального провадження.

Вищевказані обставини, а також той факт, що обвинувачений має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дають підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховування від органів досудового розслідування та суду, в тому числі на території іншої країни з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи той факт, що наразі у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, проведенням військових дій країною агресором, частина території держави Україна є тимчасово окупованою, що додатково може дати обвинуваченому можливість переховуватись на тій території країни, яка непідконтрольна органам державної влади.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

З урахуванням відомих обвинуваченому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, він може вдатися до вчинення погроз фізичною розправою, умовлянь, підкупу, шантажу, інших дій насильницького характеру з метою впливу на інших обвинувачених, а також на свідків у кримінальному провадженні, та зміни останніми показів в частині фактичних обставин. Вплив на обвинувачених та свідків може сприяти уникненню притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим достатня вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, обвинувачений може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Ураховуючи встановлення факту вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншими, у тому числі невстановленими на даний час особами, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, останній, усвідомлюючи, що відомі йому особи з числа учасників злочинної організації можуть надати правдиві показання щодо його особистої ролі у організації, сприянні, підготовці та вчинення кримінального правопорушення у складі злочинної організації, намагатиметься вплинути на таких осіб з метою домогтися надання ними неправдивих показань на свою користь, приховати організаторів, керівників та інших активних учасників вказаної злочинної організації, а також осіб, що протягом тривалого часу сприяли її безперешкодній діяльності на території України.

Крім того, обвинувачений, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, матиме можливість обговорювати з іншими особами, причетними до протиправної діяльності, обставини щодо підготовки та вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, та усвідомлюючи невідворотність покарання, намагатиметься вплинути на цих осіб. Крім цього, враховуючи важливість та силу доказового значення висновків експертів у цьому провадженні обвинувачений, як особисто так і через інших невстановлених учасників злочинної організації може вдатися до впливу на них з метою дискредитації їх висновків, а також примусити експертів до надання неправдивих показань у суді.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час у кримінальному провадженні існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, може продовжити узгоджувати свої дії з іншими співорганізаторами та учасниками злочинного зібрання, з метою недопущення викриття себе, як одного з активних учасників злочинного зібрання, а також з метою перешкоджання суду в оцінці обставин готування та вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вчинених у складі злочинного зібрання.

Крім того, обвинувачений, перебуваючи не під вартою, усвідомлюючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000635 від 23.07.2024 закінчено, зможе сприяти переховуванню свідків сторони обвинувачення.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вказаний ризик підтверджується характером кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_13 , а саме: вчиненням кримінальних правопорушень, із здійсненням низки узгоджених цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу; продуманістю таких дій; цинічністю характеру протиправних дій, результатом яких було неконтрольоване організація, сприяння та участь учасниками злочинної сходки на території виправної колонії; ризиком завдання непоправної шкоди фізичному та психічному здоров`ю населення у період збройної агресії російської федерації; вчиненням кримінальних правопорушень у період запровадження на всій території України правового режиму воєнного стану.

Вказане дає підстави стверджувати про те, що обвинувачений вчиняв кримінальне правопорушення умисно і цілеспрямовано, чітко усвідомлюючи при цьому протиправність власних дій, їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання.

З урахуванням викладених обставин, жоден більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та не сприятиме виконанню завдань кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України.

Так, інші більш м`які запобіжні заходи не дозволять запобігти існуючим ризикам, оскільки у такому разі обвинувачений матиме можливість і надалі контактувати з особами, причетними до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджувати з ними свої дії, спрямовані на переховування від суду, знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, вчинення незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, такі контакти можливі як під час особистих зустрічей, так і за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі, які неможливо відстежити гласними чи негласними засобами контролю у порядку, передбаченому Главою 21 КПК України.

Зазначені ризики є суттєвими і їхньому настанню неможливо запобігти у разі застосування до обвинуваченого будь-яких інших запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою.

Так, застосування у відношенні обвинуваченого запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, поруки, застави чи домашнього арешту, із одночасним покладенням на нього відповідних обов`язків, не дозволить запобігти ризику його можливого спілкування з організаторами та іншими виконавцями інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також ризику тиску на інших обвинувачених, свідків та експертів у вказаному кримінальному провадженні.

Тобто інші, більш м`які запобіжні заходи, неможливо застосувати до обвинуваченого з наступних причин:

-особисте зобов`язання застосування вказаного запобіжного заходу не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та перебуваючи на свободі зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, обвинувачених у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;

-особиста порука на адресу Головного слідчого управління та Офісу Генерального прокурора не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за обвинуваченого, оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість, але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання буду такі звернення, на думку сторони обвинувачення такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам;

-застава прокурору не надходили заяви або клопотання від обвинуваченого, його захисників, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що обвинувачений підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання настання вищевказаних ризиків.

Стаття 178 КПК України визначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих до нього матеріалах, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, враховані обставини, визначені статтею 178 КПК України як такі, що мають бути оцінені судом.

Зокрема, стороною обвинувачення, серед іншого, враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, у вигляді позбавлення волі строком до 12 років.

Стороною обвинувачення також враховано міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, тривалий час перебування ОСОБА_13 , в місцях відбування покарань, відсутність малолітніх дітей на утриманні, та інше.

Крім того, стороною обвинувачення також враховано майновий стан обвинуваченого, який може слугувати фінансовим інструментом для: ефективного переховування від суду; незаконного впливу на свідків, інших обвинувачених, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого умисного кримінального правопорушення.

Згідно судової практики, суд своїм рішення повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Таким чином, суду при вирішенні питання про запобіжний захід, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у відповідності до вимог закону слід взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та cуспільно небезпечні наслідки вчинених протиправних діянь.

Водночас, сторона обвинувачення вважає, що на дату звернення з зазначеним клопотанням, сукупності матеріалів, якими обґрунтовуються доводи даного клопотання, достатньо для прийняття вмотивованого рішення за клопотанням.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_13 , способи вчинення та його приховування, дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, є необхідність у продовжені застосованого у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, на теперішній час жоден інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням викладеного у сторони обвинувачення є об`єктивні підстави вважати, що у випадку не продовження, або зміни на більш м`якого у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу, останній матиме можливість незаконно впливати на свідків, а також на інших осіб, з метою схиляння їх до дачі неправдивих показань, таких, що не у повній мірі відповідають дійсності, їх зміні, відмови від них тощо, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

На думку сторони обвинувачення, встановлено достатньо підстав для застосування у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки викладені вище обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким чином, лише тримання під вартою без альтернативи внесення застави може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, описаним вище.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

За таких обставин сторона обвинувачення вважає за необхідне клопотати перед судом про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 строком 60 діб, без визначення розміру застави, а тому прокурор відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення, організації виконання рішень ЄСПЛ Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_34 звернувся до суду з клопотанням про продовженням строку тримання під ватрою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу.

ОСОБА_13 , та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити запобіжних захід на цілодобовий домашній арешт або заставу визначивши її розмір передбачений ст. 182 КПК України для даної категорії, на що в свою чергу заперечував прокурор.

Обговоривши в судовому засіданні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, вислухавши прокурора, який наполягає на продовженні дії запобіжного заходу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, враховуючи ступінь тяжкості злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_13 , суд приходить до висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення.

В даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2024 у справі № 757/52957/24-к задоволено клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_33 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на той час підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.01.2025 ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави стоком на 60 (шістдесят) днів.

В подальшому, 04.03.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/10054/25-к останньому продовжено зазначений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави стоком на 60 (шістдесят) днів до 02.05.2025.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 28.04.2025 у справі №705/1046/25 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою по 26.06.2025 року без визначення застави.

10.06.2025 року ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 10.06.2025 у справі № 705/1046/25 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою по 08.08.2025 року без визначення застави.

28.07.2025 року ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 28.07.2025 у справі № 705/1046/25 задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою по 25.09.2025 року без визначення застави

Таким чином, термін тримання під вартою ОСОБА_13 , спливає 25.09.2025.

Підставою обрання даного запобіжного заходу слугувало неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, необхідність попередження ризику переховування ОСОБА_13 , від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання, тяжкість злочину, та дотримання мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості цього провадження.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою також слід враховувати вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Підставою до продовження запобіжного заходу в даному випадку є ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та враховані при обранні запобіжного заходу, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення і продовження запобіжного заходу забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, в ході судового розгляду виникла необхідність у продовжені відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують реальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Кримінальне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_13 , відповідно до ст. 12 КК України, належать до особливо тяжких, оскільки санкція ч. 1 ст. 255-2 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Вищевикладене свідчить також про те, що він, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування, а також усвідомлюючи можливість призначення такого виду додаткового покарання як конфіскація майна у разі визнання його винуватим, вживатиме заходів до відчуження належного йому майна на користь інших осіб. Наявність достатніх майнових ресурсів, які він отримує у тому числі внаслідок вчинення кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, а також тісних зв`язків з організатором вказаної злочинної організації, а також інших її учасників додатково надасть йому можливість упродовж невизначеного періоду часу змінювати місце свого проживання та/або перебування, а також впливати на учасників кримінального провадження. Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховування від органів досудового розслідування та суду, в тому числі на території іншої країни з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Враховуючи той факт, що наразі у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, проведенням військових дій країною агресором, частина території держави Україна є тимчасово окупованою, що додатково може дати підозрюваному можливість переховуватись на тій території країни, яка непідконтрольна органам державної влади.

- незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

З урахуванням відомих обвинуваченому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, обвинувачений може вдатися до вчинення погроз фізичною розправою, умовлянь, підкупу, шантажу, інших дій насильницького характеру з метою впливу на інших підозрюваних, а також на свідків, які не допитані у кримінальному провадженні, та зміни останніми показів в частині фактичних обставин. Вплив на підозрюваних та свідків може сприяти уникненню притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим достатня вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. Ураховуючи встановлення факту вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншими особами, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, останній, усвідомлюючи, що відомі йому особи з числа учасників злочинної організації можуть надати правдиві показання щодо його особистої ролі у організації, сприянні, підготовці та вчинення кримінального правопорушення у складі злочинної організації, намагатиметься вплинути на таких осіб з метою домогтися надання ними неправдивих показань на свою користь, приховати організаторів, керівників та інших активних учасників вказаної злочинної організації, а також осіб, що протягом тривалого часу сприяли її безперешкодній діяльності на території України.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час у кримінальному провадженні існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, може продовжити узгоджувати свої дії з іншими співорганізаторами та учасниками злочинного зібрання;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказаний ризик підтверджується характером кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_13 , а саме: вчиненням кримінальних правопорушень, із здійсненням низки узгоджених цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу; продуманістю таких дій; цинічністю характеру протиправних дій, результатом яких було неконтрольована організація, сприяння та участь учасниками злочинної сходки на території виправної колонії; ризиком завдання непоправної шкоди фізичному та психічному здоров`ю населення у період збройної агресії російської федерації; вчиненням кримінальних правопорушень у період запровадження на всій території України правового режиму воєнного стану.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого; його вік та стан здоров`я, сімейний та майновий стан, міцність соціальних зв`язків та репутацію, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави суду вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим клопотання в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту вказаних висновків не спростовують.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого та встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків відносно ОСОБА_13 , які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується, у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також конкретні обставини та тяжкість правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_13 , суд вважає, що застава у визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України межах зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим в провадженні ризикам, а тому вважає необхідним та можливим визначити для ОСОБА_13 , заставу у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 302 800,00 грн., у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Крім того, у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого у разі звільнення його з-під варти внаслідок внесення застави обов`язки:

- прибувати за викликом до прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 331, 369 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задоволити частково.

Продовжити строк тримання під вартою в умовах державної установи «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000635 від 23.07.2024 - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця с. Черповоди, Уманського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, - строком на 60 (шістдесят) днів, по 21.11.2025 року, включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 302 800,00 грн., зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця с. Черповоди, Уманського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за викликом до прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26261092, МФО 820172, р/р UA0003652 в ДКСУ в м. Київ, з обов`язковим зазначенням у платіжному дорученні «в рахунок внесення застави за обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно ухвали Маньківського районного суду Черкаської області від 23.09.2025 року по справі № 705/1046/25».

Обвинуваченому ОСОБА_13 в будь-який час з дня продовження запобіжного заходу внести кошти на вищевказаний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує прокурору, суду. З моменту продовження запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_13 в тому числі до фактичного внесення коштів на зазначений рахунок, обвинувачений та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 підтримане обвинуваченим ОСОБА_13 , щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копії ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору і направити уповноваженій службовій особі ДУ «Київський слідчий ізолятор» м. Київ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду впродовж семи днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 26.09.2025 року.

СуддяОСОБА_1