Номер провадження 1-кс/333/4001/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 05.12.2025 р. про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню№ 0002565 від 25.11.2025,

за участі:

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 05.12.2025 р. про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню№ 0002565 від 25.11.2025.

Із змісту скарги вбачається, що заявник просить визнати протиправною та скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 05.12.2025 р.; зобов`язати слідчого вручити ОСОБА_4 або його представнику адвокату ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого..

Скарга обґрунтована тим, що ТУ ДБР, розташованим у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002565 від 25.11.2025, внесеному до ЄРДР за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/10578/25 від 18.11.2025 , якою було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 щодо вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 373, ч. 2 ст. 374 КК України, групою осіб, до якої входили начальник СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , дізнавач СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 та прокурор Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_8 , які дііючи за попередньою змовою штучно створили докази, підробили процесуальні документі та позбавили права на захист, що потягло до засудження ОСОБА_4 , як невинної у вчиненні кримінального правопорушення особи. У п. 2 заяви від 21.10.2025 р. ОСОБА_4 була подана заява про залучення його до кримінального провадження як потерпілого. Отже , слідчий був зобов`язаний до 28.11.2025 р. розглянути заяву ОСОБА_4 про залучення його як потерпілого та надіслати йому витяг з ЄРДР і пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого або винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Вказану постанову слідчий був зобов`язаний негайно надіслати ОСОБА_4 . Так як протягом з 28.11.2025 р. по 02.12.2025 р., в порушення ст.ст. 55, 214, 220 КПК України, слідчим свідомо не було надіслано витягу з ЄРДР, не розглянуто заяву ОСОБА_4 про залучення його як потерпілого до кримінального провадження та не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого і присікальний термін на розгляд заяви про залучення, як потерпілого сплинув 28.11.2025 р., представником потерпілого ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_3 (далі-адвокат), 02.12.2025 р. до ДБР було подане клопотання від 02.12.2025 р. № 123 про надсилання на його електронну адресу, як представнику потерпілого у кримінальному провадженні № 0002565 від 25.11.2025 р., витягу з ЄРДР від 25.11.2025 р. та довідки про права та обов`язки потерпілого ОСОБА_4 . Станом на 10.12.2025 р., в порушення ст. 220 КПК України, будь-якого повідомлення щодо розгляду його клопотання від 02.12.2025 р. адвокат не отримав. Через свідоме порушення слідчим ст.ст. 55, 56, 214, 220 КПК України та прав ОСОБА_4 , як потерпілого, адвокат був вимушений зателефонувати о 15:45 10.12.2025 р. за телефоном НОМЕР_1 і оператор СТЛ № 1 повідомила адвоката про існування повідомлення про розгляд його клопотання. Виключно з ініціативи адвоката о 15:51 10.12.2025 р. на електронну адресу адвоката надійшла копія листа ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 06.12.2025 р. № 17- 03-15722/2025, без електронного підпису слідчого 2 СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 до якого була додана постанова про відмову в задоволенні клопотання від 05.12.2025 р. та копія витягу з ЄРДР від 25.11.2025 р. без електронного підпису реєстратора ОСОБА_9 про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 21.10.2025 р. за правовою кваліфікацією ст. 366 ч. 1 КК України. Із вказаним рішенням заявник не погоджується, у зв`язку з чим звертається до суду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу за викладеними у ній підставами, просив скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 05.12.2025 р. про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню№ 0002565 від 25.11.2025.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився. Крім того, на виконання ухвали суду надано для огляду матеріали кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи присутність представника заявника, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розглянути скаргу за відсутності слідчого.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України. Згідно частини 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і в зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та матеріалів кримінального провадження вбачається, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2025 за № 0002565 за ч. 1 ст. 366 КК України, розпочате на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/10578/25 від 18.11.2025 , якою було зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі, внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 від 21.10.2025 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення посадовим особами поліції, а саме СД ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області та прокурора Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, які шляхом штучного створення доказів, підроблення процесуальних документів та позбавлення права на захист, незаконно притягнули ОСОБА_4 до відповідальності.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі ОСОБА_11 від 05.12.2025 року відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим по кримінальному провадженню № 0002565 від 25.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 366 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що відсутні підстави для визнання останнього потерпілим узв`язку з тим, що на даний час в ході досудового розслідування не отримано достовірних даних, які б свідчили про наявність шкоди, завданої ОСОБА_4 .

Слідчий суддя вважає, що такі висновки слідчого є передчасними та суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності та завданням кримінального провадження щодо захисту особи від кримінальних правопорушень, тощо.

Слід зазначити, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

З огляду на те, що права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні і, відповідно, широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у статті 2 КПК України, гарантоване законом право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, слідчий суддя приходить до переконання, що визнання заявника потерпілим у вказаному кримінальному провадженні гарантує повне та всебічне проведення досудового розслідування по зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальному правопорушенні.

Проте, слідчий у своїй постанові взагалі не навів очевидних та достатніх підстав, як того вимагають положення ч. 5 ст. 55 КПК України, які б давали йому право вважати, що ОСОБА_4 не завдано шкоди.

Не встановлено слідчим суддею і підстав вважати, що слідчим вживались заходи щодо з`ясування наявності чи відсутності заподіяння ОСОБА_4 шкоди, як того вимагають норми ст. 91 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що доведення наявності або відсутності моральної, фізичної та матеріальної шкоди не є предметом розгляду цієї скарги. Крім того, заявник без статусу потерпілого не наділений правом збирання доказів, яке є у сторін кримінального провадження, як передбачено ч. 1 ст. 93 КПК України, відповідно до якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, як із заяви про вчинення злочину (про що йде посилання в тексті оскаржуваної постанови), так і із заяви про залучення у якості потерпілого, вбачається, що кримінальне правопорушення вчинено безпосередньо відносно нього з боку працівників правоохоронних органів .

Законність дій працівників правоохоронних органів можна перевірити лише в ході досудового розслідування, як і наявність шкоди.

При таких обставинах права і обов`язки потерпілого ОСОБА_4 виникають з моменту подання ним заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. І у цьому випадку немає потреби у визнанні його потерпілим, бо він сам заявив про скоєння злочину відносно нього.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання про те, що висновок слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим по кримінальному провадженню № 0002565 від 25.11.2025, є необґрунтованим та передчасним.

Отже, враховуючи те, що вищезазначена постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим по даному кримінальному провадженню порушує права останнього, перешкоджає приймати активну участь у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне її скасувати.

Що стосується вимог заявника про зобов`язання слідчого вручити ОСОБА_4 або його представнику адвокату ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, то слідчий суддя за обставин, викладених вище, не вбачає підстав для задоволення цих вимог, оскільки саме по собі скасування оскаржуваної постанови є вказівкою слідчому на виконання даних дій за наявності відповідних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303-306 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 05.12.2025 р. про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню№ 0002565 від 25.11.2025 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_5 від 05.12.2025 р. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 щодо визнання його потерпілим по кримінальному провадженню№ 0002565 від 25.11.2025.

В решті заявлених вимог відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику та до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1