Провадження №1-кп/522/3355/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000665 від 21.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина України, з середньою освітою, працевлаштованого ФОП « ОСОБА_4 », одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

інших учасників кримінального провадження:

потерпілого - ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

20.09.2025, приблизно о 22 годині 15 хвилин, старший сержант військової частини НОМЕР_1 ГСВ 4 патрульного взводу 1 патрульної роти НОМЕР_2 патрульного батальйону Національної гвардії України ОСОБА_7 , разом із старшим солдатом військової частини НОМЕР_1 старшим стрільцем 3 взводу 2 патрульного відділення 1 патрульної роти НОМЕР_2 патрульного батальйону Національної гвардії України ОСОБА_8 , старшим солдатом стрільцем 1 відділення 3 взводу 1 патрульної роти 2 патрульного батальйону ОСОБА_9 , перебували на добовому чергуванні по охороні громадського порядку на території обслуговування ВП №5 ОРУП №1 у складі ПА «Сабур 597».

Під час здійснення патрулювання отримали виклик від чергового по місту «Море100» за адресою: АДРЕСА_3 , «Інші тілесні ушкодження». Прибувши на місце виклику за адресою: АДРЕСА_3 , старший сержант військової частини НОМЕР_1 ГСК 4 патрульного взводу 1 патрульної роти НОМЕР_2 патрульного батальойну Національної гвардії України ОСОБА_7 , разом із старшим солдатом військової частини НОМЕР_1 старшим стрільцем 3 взводу 2 патрульного відділення 1 патрульної роти НОМЕР_2 патрульного батальйону Національної гвардії України ОСОБА_8 , старшим солдатом стрільцем 1 відділення 3 взводу 1 патрульної роти 2 патрульного батальйону ОСОБА_9 , побачили невідомого чоловіка, який порушував громадський порядок та на вимогу показати документи не відреагував. Надалі, до цієї особи підійшов ще один чоловік, який намагався своїми діями перешкоджати військовій діяльності військовослужбовців Національної гвардії України. На багаторазові вимоги зупинитись та припинити протиправні дії особи не відреагували, після чого, згідно ст.ст. 44, 45 «Про Національну поліцію України», до одного з чоловіків, який на вимогу військовослужбовців не надавав документи для встановлення особи, було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальний засіб балон аерозольний з подразнюючим препаратом «Кобра СS». Під час доставлення особи до патрульного автомобіля, до старшого сержанту військової частини НОМЕР_1 ГСВ 4 патрульного взводу 1 патрульної роти НОМЕР_2 патрульного батальйону Національної гвардії України ОСОБА_7 підійшов громадянин ОСОБА_3 , який поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою.

У зв`язку з чим, ОСОБА_7 , виконуючи свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки, закликав ОСОБА_3 припинити протиправні дії, однак ОСОБА_3 умисно не виконав вимоги представника правоохоронного органу та почав агресивно себе поводити та нецензурно висловлюватись в адресу військовослужбовців Національної гвардії України.

З метою припинення порушень громадського порядку, ОСОБА_7 закликав припинити протиправні дії, але в той же час у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 вирішив застосувати до працівника Національної гвардії України фізичне насилля у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку 19А по вул. Середньофонтанській в м. Одесі, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу та перебуває у форменому одязі, умисно, у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, наніс один удар кулаком останньому в обличчя в область лівого ока, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, що відповідно до п.п.2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся та приніс вибачення потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 приніс йому свої вибачення, він ніяких претензій до обвинуваченого не має та просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні вищевказаного злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 345 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, є нетяжким злочином проти авторитету державної влади, який карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

ОСОБА_3 є уродженцем Республіки Молдова, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає у м.Одесі, займається підприємницькою діяльністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, згідно із поясненнями потерпілого, він не має до обвинуваченого будь-яких претензій майнового характеру.

ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення.

На підтвердження факту примирення сторони надали угоду про примирення, яку просили не розглядати у зв`язку із її невідповідністю вимогам закон, утім врахувати в якості доказу обставин щодо примирення та намірів сторін.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, є щире каяття, відсутність претензій майнового характеру від потерпілого, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Водночас, вирішуючи питання про вид покарання судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинене ним кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі та звільнити від його відбування із випробуванням на підставі ст. 75 ККУ, оскільки на думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Підстав для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому судом не встановлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-345 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту скасувати.

Речові докази:

- електронний носій інформації DVD-R Verbatim 4,7 GB з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: