Провадження №1-кп/638/1975/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року Шевченківський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №000738 від 12.06.2025з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Ізюм, Харківської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 02.02.2001 вироком Ізюмського міжрайонного суду Харківської області за ст.ст. 140 ч. 2, 206 ч. 2, 42 КК України (в редакції Закону від 1960 року) до 1 року позбавлення волі;

- 21.08.2002 вироком Ізюмського міжрайонного суду Харківської області за ст.ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням приписів ст.ст. 75, 76 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку - 3 роки та покладенням відповідних обов`язків;

- 03.06.2004 вироком Ізюмського міжрайонного суду Харківської області за ст.ст. 187 ч. 2, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 09.06.2011 вироком Ізюмського міжрайонного суду Харківської області за ст.ст. 289 ч. 2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, в тому числі за вчинення умисних, корисних злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах:

На початку травня 2025 року, у денний час доби, більш точну дата та час під час досудового розслідування та судового провадження встановити не виявилось можливим, підсудний ОСОБА_3 перебуваючи біля будинку №12, розташованого по вул. Лубченко у м. Ізюм Харківської області, звернув увагу на належні потерпілому ОСОБА_5 три велосипеди, а саме: велосипед торгівельної марки «Mustang» моделі «mountain bixe» вартістю 1840 гривен; дитячий велосипед торгівельної марки «Azimut» моделі «kids» вартістю 1120 гривен; складний велосипед торгівельної марки «Аіст» вартістю 960 гривен, а всього загальною вартістю 3920 гривен, які потерпілий ОСОБА_5 зберігав на подвір`ї свого домоволодіння, на таємне викрадення яких у підсудного ОСОБА_3 виник злочинний умисел.

Після чого, підсудний ОСОБА_3 , будучи обізнаним про дію Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було продовжено Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 години 08.02.2025 строком на 90 діб та Указом Президента України №235/2025 від 15.04.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 години 09.05.2025 строком на 90 діб, а також Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», діючи умисно, повторно, у період воєнного стану поширеного на території України,із корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна - належних потерпілому ОСОБА_5 трьох велосипедів, до яких він мав вільний доступ, так як територія домоволодіння потерпілого не мала суцільного паркану, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, зайшов на подвір`я вищезазначеного домоволодіння, звідки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_5 три вищезазначені велосипеди, а саме : велосипед ТМ «Mustang» моделі «mountain bixe», дитячий велосипед ТМ «Azimut» моделі «kids»; складний велосипед ТМ «Аіст», та з місця вчинення злочину з викраденим зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у на загальну суму 3920 гривен.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 показав, що дійсно, при вищевказаних обставинах, викладених в обвинувальному акті, на початку травня 2025 року, у денний час доби, він перебуваючи біля належного потерпілому ОСОБА_5 будинку АДРЕСА_2 , звернув увагу на належні останньому три велосипеди, які перебували на подвір`ї вказаного домоволодіння, та які він вирішив вкрасти. Після чого, скориставшись відсутністю сторонніх осіб він вільно зайшов на подвір`я домоволодіння, яке не мало суцільної огорожі, звідки викрав три велосипеди та зник з місця вчинення злочину. Два велосипеди реалізував, гроші витратив на власні потреби. Під час досудового розслідування він добровільно передав співробітникам поліції третій викрадений велосипед та сприяв розкриттю вказаного злочину. Під час досудового розслідування викрадені велосипеди були вилучені співробітниками поліції. Злочин вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, внаслідок воєнного стану у країні, про введення якого на момент вчинення злочину був обізнаний. У вчиненні вказаного злочину свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному, шкодує про те, що так трапилось.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Органом досудового розслідування підсудному ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України по факту таємного викрадання належного потерпілому ОСОБА_5 майна, загальна вартість якого зазначена у сумі 3930 гривен.

Суд вважає за необхідне з обвинувачення підсудного ОСОБА_3 виключити з загальної суми вартості викраденого належного потерпілому ОСОБА_5 майна - 10 гривен, яка була зазначена помилково, так як в ході судового розгляду, арифметичним підрахунком вартості викраденого підсудним ОСОБА_3 вищезазначеного майна встановлено, що фактична загальна вартість майна становить у сумі 3920 гривен.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив : таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних тяжких, корисних злочинів, при цьому наявні судимості не зняті та не погашені у встановлено законом порядку, не працює, на диспансерному обліку в МПНД та ОНД не перебуває, за місце мешкання характеризується з задовільної сторони.

У відповідності до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин - тяжке матеріальне становище, внаслідок воєнного агресії росії проти Держави Україна.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_3 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настало, так як потерпілийОСОБА_5 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до підсудного не має.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається рецидив злочинів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_3 покарання, у межах санкцій ст. 185 ч. 4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , наявність обставин, які пом`якшують покарання підсудного та обставини, яка обтяжує покарання підсудного, відношення до скоєного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та тяжкого матеріального становища, обумовленого воєнною агресією росії проти Держави Україна, обставини які є причиною вчинення злочину та наслідки протиправної діяльності підсудного, враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_5 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до підсудного не має, цивільний позов не заявляє та просить суд визначити підсудному міру кримінального покарання на розсуд суду, наявність міцних соціальних і сімейних зв`язків, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, незначну вартість викраденого підсудним майна та його значимість для потерпілого, а також те, що в результаті протиправних дій підсудного тяжких наслідків не настало, зважаючи на те, що протиправні діяння підсудного ОСОБА_3 були зумовлені вказаними обставинами, а саме тяжким матеріальним положенням, відсутності можливості працевлаштування обумовлених воєнним станом внаслідок віроломного нападу рф на суверену та незалежну Державу Україна, необхідністю утримання своєї родини, та не носили систематичний характер, суд вважає що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_6 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 , на час судового провадження, не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 не заявлений.

При проведенні судово-товарознавчої експертизи, експертом державної спеціалізованої установи були витрачені кошти в сумі 440 гривен, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського райсуду м. Харкова від 19.06.2025, з метою збереження речових доказів, було накладено арешт на вилучене 13.06.2025 під час проведення огляду місця події, належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме: велосипед ТМ «Mustang» моделі «mountain bixe»; дитячий велосипед ТМ «Azimut» моделі «kids»; складний велосипед ТМ «Аіст», яке було викрадено підсудним ОСОБА_3 при вищезазначених обставинах.

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, так як належить потерпілому ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

Речові докази : належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме: велосипед ТМ «Mustang» моделі «mountain bixe»; дитячий велосипед ТМ «Azimut» моделі «kids»; складний велосипед ТМ «Аіст», які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілого, підлягають залишенню ОСОБА_5 за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 , на час судового провадження, не обирався.

Стягнути зОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 440 гривен.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського райсуду м. Харкова від 19.06.2025 на належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме: велосипед ТМ «Mustang» моделі «mountain bixe»; дитячий велосипед ТМ «Azimut» моделі «kids»; складний велосипед ТМ «Аіст».

Речові докази : належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме: велосипед ТМ «Mustang» моделі «mountain bixe»; дитячий велосипед ТМ «Azimut» моделі «kids»; складний велосипед ТМ «Аіст», які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілого, - залишити ОСОБА_5 за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Шевченківський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Шевченківському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1