1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8659/25 1-кс/335/3387/2025
16 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
В судовому засіданні 01.10.2025 ОСОБА_4 заявив відвід головуючому судді на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав свою заяву про відвід судді, мотивуючи її тим, що він подивився відео, яке розміщено у вільному доступі в YouTube від 14.12.2016. На зазначеному відео зафіксовано те, що групою осіб якогось громадського формування було заблоковано суддю ОСОБА_5 на її робочому місці в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя та вимагали від неї пред`явлення посвідчення судді. Через цю подію були викликані працівники правоохоронного органу і в складі групи реагування був чоловік з прізвищем ОСОБА_6 . Останній тоді спілкувався з самою суддею в досить дружній формі. Затим виявилося, що він пізніше працював в Бердянському РВ ГУМВС в Запорізькій області та був керівником ОСОБА_7 , який на сьогодні має статус потерпілого, що додатково викликає сумніви. Далі ОСОБА_4 зазначив, що у нього немає жодної впевненості в упередженості судді ОСОБА_5 та її непорядності. Разом з тим, він вважає, що оскільки суддя при ухваленні рішення керується і власним переконанням, тому він не хоче щоб суддя екстраполювала цю ситуацію через себе. Саму заяву він зробив для протоколу усно, оскільки хотів акцентувати увагу на цьому. Загалом при вирішенні своєї заяви про відвід судді покладається на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_4 у зв`язку з її безпідставністю. Додатково зазначила, що підстави для відводу повинні бути реальними, а не надуманими.
Потерпілий та представник потерпілого в судове засідання не з`явилися, надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви ОСОБА_4 заперечували.
06.10.2025 надійшла заява судді ОСОБА_5 про розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. ст. 75, 76 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4).
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Частиною 1 ст. 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.
Так, важливою гарантією дотримання прав у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України). Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абзаци перший третій пункту 4 мотивувальної частини) Рішення Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 Кримінального кодексу України від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019).
Особа вважається винною не тоді, коли щодо неї висунене обвинувачення, а лише, коли її винність доведена в установленому законом порядку вироком суду.
Таких обставин, під час розгляду заяви про відвід судом не встановлено.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
При цьому суд зазначає, що суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, не зважаючи на будь - які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику, а право подавати скарги на дії судді можна віднести до одного із засобів контролю за діяльністю судді під час здійснення ним правосуддя, і в жодному разі можливість скористатися таким правом не є способом усунення певного судді від здійснення посадових обов`язків у конкретній справі за бажанням конкретних осіб і може бути розцінене як намагання здійснити тиск на суд при здійсненні правосуддя.
Процесуальна діяльність судді ОСОБА_5 (у тому числі, процедура розгляду заяв та клопотань) та судові рішення підлягають оскарженню в передбаченому процесуальним законодавством порядку. Наявність у осіб, які приймають участь у справі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи чинному законодавству України не можуть бути підставою для відводу судді, і всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням у справі.
Судове рішення у широкому значенні акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження. Судове рішення також називають актом реалізації судової влади. Метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, яке переконує сторони і суспільство у справедливості суду, утвердженні ним прав людини та запобігає стану невизначеності в аналогічних ситуаціях.
Розгляд справи неповноважним складом суду є окремою підставою для оскарження рішення.
Фактична незалежність передбачає незалежність судді при здійсненні своєї діяльності.
Незалежність судді визначається не лише законом, а й особистістю самого судді та його компетентністю. Незалежність означає, що суддя при прийнятті рішення є вільним від впливу: інших гілок влади; політичних чи суспільних груп; осіб чи сторін у процесі, окрім представництва їх у справі; колег (з того ж або вищого суду), окрім професійних чи колегіальних консультацій; власних упереджень.
Така незалежність судді презюмується, і за наявності протилежних обставин потребує мотивованого доведення.
Доводи заявника щодо недопустимості участі судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні є неспроможними, оскільки в даному випадку не прослідковується логічного зв`язку з обставинами, які мали місце 14.12.2016 та розглядом кримінального провадження відносно заявника за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Так, з обвинувального акту не встановлено наявність обставин які б свідчили про пред`явлення чи не пред`явлення посвідчення уповноваженою особою посвідчення.
Отже, обставини, що визначені ст. 75 КПК України та які виключають участь судді в кримінальному провадженні під час судового розгляду, відсутні, жодних доказів порушення визначення судді ОСОБА_5 головуючим у справі не надано, а наведенні заявником обставини не є обставинами, які викликають сумнів в неупередженості судді в межах розгляду зазначеного провадження, а тому підстав для задоволення заяви про відвід судді з зазначених обставин суд не вбачає і у цій частині остання задоволенню не підлягає.
Отже, оскільки заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені ст. 75 КПК України, а заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях та припущеннях заявника, суд вважає її такою, яка не підлягає задоволенню.
За таких обставин суд вважає, що заявлений відвід судді не містить даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені нормами КПК України.
Виходячи з вищевказаного, заява про відвід судді ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.
Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 376 КПК України, суд,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 20.10.2025 о 09.15 год.

Суддя: ОСОБА_1