Справа № 346/3565/25
Провадження № 11-кп/4808/453/25
Категорія ч.1 ст.126 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000123 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коломия, Івано-Франківської області, із фактичним місцем проживання АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.06.2025 року близько 15:30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік магазину "Експрес", що за адресою м.Коломия, вул.Мазепи, 268, Коломийської ТГ, Івано-Франківської області, на ґрунті довготривалих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із своїм пасинком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс 4-5 ударів рукою в область голови ззаду. В результати даних дій, ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_11 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу. Просить вирок скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1 ст. 126 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Зокрема, посилається на те, що ОСОБА_8 під час словесного конфлікту зі своїм пасинком ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс останньому 4-5 ударів рукою в область голови ззаду. Це ж саме підтверджується відеозаписом від 07.06.2025 року, який зберігається в матеріалах провадження. З цього можна зробити виносок, що ОСОБА_8 завдав потерпілому побоїв, які беззаперечно негативно відобразились на моральному і психологічному стані ОСОБА_11 .

Крім того, у вирок зазначено про те, що між ОСОБА_8 та його пасинком вже протягом довгого періоду часу наявні неприязні відносини, і як наслідок, дає можливість припустити повторення такої протиправної поведінки обвинуваченого в майбутньому.

За вказаних обставин вважає, що штраф є недостатнім покаранням, оскільки в даному випадку він неспівмірно відображає ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння та ймовірно не забезпечить достатньо стримуючий ефект для ОСОБА_8 задля запобігання вчиненню подібних кримінальних правопорушень у майбутньому.

Зауважує, що у вироку суду зазначено, що ОСОБА_8 не працює, тому йому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 57 КК України, може бути призначене покарання у виді виправних робіт, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 126 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого, а вирок суду залишити без змін;

- прокурор вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки вирок суду є законним та справедливим.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі не оспорюється правильність встановлених судом фактичних обставин вчиненого правопорушення, правова кваліфікація дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразились у нанесенні наніс ударів рукою в область голови ззаду із заподіянням потерпілому ОСОБА_11 фізичного болю.

Згідно з ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, його ставлення до вчиненого, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах, встановленої в санкції ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5