ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/345/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначене за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2024 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. Зараховано ОСОБА_7 у строк призначеного покарання за даним вироком частково відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2024 року.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України у строк призначеного судом покарання ОСОБА_7 зараховано строк перебування останнього під цілодобовим домашнім арештом з 20.10.2022 року (з моменту застосування щодо нього ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.10.2022 року у справі №607/14475/22 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово) по 23.59год. 28.11.2022 року (по дату закінчення строку дії вказаного запобіжного заходу у відповідності до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.10.2022 року у справі №607/14475/22), за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання вироком законної сили, скасовано арешт, накладений:

- ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.04.2025 у справі №607/8997/22 (провадження 1-кс/607/2777/2022) на спортивні кросівки чорного кольору, 42 розміру, які було добровільно видано громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та які поміщено у сейф-пакет №NPU117012 та зберігаються у камері зберігання речових доказів Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області.

Згідно вироку в період з 28 червня 2022 року по 06 липня 2022 року (точного часу не встановлено) у ОСОБА_7 , раніше судимого за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, поєднане із проникненням в інше приміщення викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в період часу з 28 червня 2022 року по 06 липня 2022 року, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 .

Пересвідчившись у відсутності громадян, які проживають у вказаному та сусідніх будинках, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність своїх дій переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, діючи повторно, усвідомлюючи що його дії є таємними зайшов в підвальне приміщення вказаного будинку та в подальшому підійшов до вхідних дверей підвального приміщення, яке на праві власності належить ОСОБА_10 та надалі шляхом зламу навісного замка проник у вказане підвальне приміщення звідки таємно викрав майно, а саме: мікрохвильову піч торговельної марки ''Delfa'' модель ''МD201SGW'', вартістю 2 426 гривень 78 копійок, валізу фіолетового кольору, вартістю 1 000 гривень.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 , майнову шкоду на загальну суму близько 3 426 гривень 78 копійок.

Крім цього, ОСОБА_7 , в період з 28 червня 2022 року по 06 липня 2022 року (точного часу не встановлено), перебуваючи у підвальному приміщенні за адресою: вулиця Новий Світ, будинку №4 в місті Тернополі, звернув увагу на підвальне приміщення №43.

Пересвідчившись у відсутності громадян, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність своїх дій переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, діючи повторно, усвідомлюючи що його дії є таємними шляхом зламу навісного замка проник у підвальне приміщення №43, яке на праві власності належить ОСОБА_9 звідки таємно викрав майно, а саме: соковижималку торговельної марки "Zelmer" модель "496", вартістю 1 200 гривень, колекційні іграшки (транспортні засоби) різних моделей, а саме: "Беларус-92П" вартістю 450 гривень, "ДТ-75 Казахстан" вартістю 300 гривень, "ТДТ-60" вартістю 300 гривень, "МТЗ-5" вартістю 300 гривень, "МТЗ-82Р" вартістю 450 гривень, "МТЗ-80" вартістю 300 гривень, "Т-180" вартістю 450 гривень, "ДТ-75 другого покоління" вартістю 300 гривень, "Т-16" вартістю 300 гривень, "ДТ-54" вартістю 450 гривень, "Т-100" вартістю 450 гривень, "Т-90С" вартістю 400 гривень, "Т-54В" вартістю 450 гривень, "ДТ-75" вартістю 450 гривень, "Т-70С" вартістю 400 гривень, "МТЗ-50" вартістю 300 гривень, "Т-175 Волгарь" вартістю 450 гривень, "ЛТЗ-55А" вартістю 300 гривень, "Т-25А" вартістю 300 гривень, "ТДТ-40" вартістю 300 гривень, "ДТ-24-2" вартістю 450 гривень, "Т-40А" вартістю 350 гривень, "КТ-12" вартістю 350 гривень, "Т-40 AM" вартістю 400 гривень, "МТЗ-50Х Беларусь" вартістю 350 гривень, "Беларус-92П" вартістю 350 гривень, "Т-90С" вартістю 350 гривень, "Т-25А" вартістю 300 гривень, "Т-150К" вартістю 800 гривень, "К-701М" вартістю 650 гривень, "Т-125" вартістю 450 гривень, "Т-100М" вартістю 400 гривень, "ТДТ- 55А" вартістю 700 гривень, "Т-330" вартістю 450 гривень, "К-700" вартістю 500 гривень, "К-701" вартістю 650 гривень, "ДТ-75К" вартістю 450 гривень, "ДЄТ- 250" вартістю 300 гривень, "ТТ-4М" вартістю 300 гривень, "К-710" вартістю 450 гривень, "Т-150" вартістю 450 гривень, "Т-170" вартістю 450 гривень, "К-744" вартістю 450 гривень, "К-424" вартістю 450 гривень, "ДЄТ-250" вартістю 450 гривень, "Т-150К" вартістю 450 гривень.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 , майнову шкоду на загальну суму 20 300 гривень.

В апеляційних скаргах:

- захисник просить, скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, справа №607/9378/25 від 09.09.2025 року стосовно ОСОБА_7 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду винесений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню через те, що обвинуваченого було необґрунтовано видалено із зали судового засідання, що позбавило його можливості реалізувати своє право на захист та особисто захищати свої інтереси в кримінальному провадженні. Таким чином допущено істотне порушення відповідно до ст. 412 КПК України;

- обвинувачений просить, скасувати вирок щодо нього та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з аналогічних підстав, які наведені в апеляційній скарзі його захисника.

Також, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив його усне клопотання про допит свідка, що призвело до неповноти судового розгляду і відповідно до ч. 1 п. 1 ст.410 КПК України є підставою для скасування вироку. Саме його наполегливі клопотання стали підставою для видалення із зали судового засідання, що фактично позбавило його можливості реалізувати своє право на захист і порушенням кримінального процесуального закону та Конституції України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги з наведених у них підстав, думку прокурора та потерпілих, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції наведених вимог закону повністю дотримався і постановив законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Доводи апеляційних скарг про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставними і спростовуються даними матеріалів кримінального провадження.

Так, з даних журналу судового засідання від 14 квітня 2025 року (т.3 а.к.п.221, журнал судового засідання №4366932) та відеозапису його технічної фіксації апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 порушував порядок під час судового розгляду та був попереджений про можливість видалення із судового засідання за таке порушення.

Незважаючи на це в наступному судовому засіданні 17 червня 2025 року, згідно журналу судового засідання обвинувачений продовжував порушувати порядок в судовому засіданні і був попереджений про недопустимість неналежної поведінки (т.3 а.к.п.227, журнал судового засідання №4703073). Надалі, в судовому засіданні 26 червня 2025 року ОСОБА_7 повторно порушував порядок у судовому засіданні, а саме ігнорував зауваження головуючого судді та перебивав його, внаслідок чого був видалений із зали судового засідання до ухвалення судового рішення за систематичне порушення порядку (т.3 а.к.п.231, журнал судового засідання №4757639).

Згідно ст.330 КПК якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду. Якщо такий обвинувачений не представлений захисником, суд зобов`язаний залучити захисника для здійснення захисту за призначенням і відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для його підготовки до захисту. Після повернення до зали засідання обвинуваченому надається можливість ознайомитися з доказами, які були досліджені, а також з рішеннями, які були ухвалені за його відсутності, та дати пояснення щодо них. У разі видалення обвинуваченого на весь час судового розгляду, судове рішення, яким закінчено провадження в суді, негайно оголошується обвинуваченому після його ухвалення.

Статтею 321 КПК встановлено, що головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження. Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні «Ананьєв проти Російської Федерації» («Ananyev v. Russia» від 30.07.2009 р.), присутність підсудного в залі судового засідання при розгляді його справи є досить важливим аспектом, однак проведення засідання за відсутності підсудного не є невідповідним положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), якщо ця особа може згодом домагатися перегляду вироку судом, який розглядав його справу, або вищим судом. При цьому ЄСПЛ підкреслив, що для належного здійснення правосуддя важливо, щоб повага і порядок в залі суду були визначальними критеріями для судових розглядів; явне недотримання підсудним основних принципів належної поведінки не може і не повинно допускатися. Сенс статті 6 Конвенції не перешкоджає особі за своєю власною волею, прямо або мовчазно, відмовитися від права на проведення справедливого розгляду. Однак для того, щоб бути ефективним в цілях Конвенції відмова від права на участь у судовому розгляді має встановлюватися однозначно і враховувати мінімальні гарантії, відповідні його значущості. Таким чином, ЄСПЛ допускає можливість видалення обвинуваченого із залу суду як наслідок порушення ним порядку в судовому засіданні за умови дотримання мінімальних гарантій права на справедливий суд.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник лише узагальнено стверджують, що видалення обвинуваченого із зали судового засідання було необґрунтованим, однак не наводять конкретних обставин, які би вказували на те, що суд першої інстанції неправильно оцінив поведінку обвинуваченого як порушення порядку в судовому засіданні. Натомість перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що зафіксовані журналами і технічними записами судових засідань 14 квітня 2025 року, 17 червня 2025 року і 26 червня 2025 року обставини розгляду цього кримінального провадження підтверджують систематичне вчинення обвинуваченим порушень порядку у залі судового засідання та не виконання ним розпоряджень головуючого судді.

Таким чином, фактичні дані журналів і технічної фіксації судових засідань вказують на те, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст.330 КПК і тому в даному випадку немає жодних підстав для висновку про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та порушення права на захист, оскільки припинення участі в судовому засіданні було наслідком явного недотримання обвинуваченим основних принципів належної поведінки.

Доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду є необґрунтованими, оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченого стверджується лише про сам факт не проведення допиту одного з понятих, якого було залучено для участі в одній зі слідчих дій, однак не зазначено доводів про які саме обставини інкримінованого йому злочину залишилися недослідженими або з`ясування яких саме відомих цьому понятому обставин може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є формальними і необґрунтованими.

В поясненнях під час апеляційного розгляду обвинувачений також не повідомив таких обставин, а лише стверджував, що наполягає на допиті вказаного у протоколі слідчої дії понятого. При цьому, обвинувачений підтвердив, що повністю визнає свою вину за обвинуваченням у крадіжці майна ОСОБА_10 підвального приміщення АДРЕСА_2 , і категорично заперечив свою вину у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_9 з підвального приміщення №43 того ж будинку.

Однак, перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у викраденні майна ОСОБА_9 ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, правильно визнавши їх належними, допустимими та достатніми для постановлення обвинувального вироку в цій частині обвинувачення.

Зокрема, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 за зазначеним епізодом підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , які узгоджуються з даними її письмової заяви від 06.07.2022 року, про те, що 06 липня 2025 року виявила, що в належному їй підвальному приміщенні №43 зірвано колодку і звідти викрадено сокодавилку і 50 колекційних моделей автомобілів, загальною вартістю близько 20 тисяч гривень.

Факт проникнення до вказаного підвального приміщення та викрадення звідти майна потерпілої підтверджується протоколом огляду місця події від 06.07.2022р., яким зафіксовано пошкодження замка та безлад у підвальному приміщенні №43. При цьому, в ході огляду місця події в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та власника підвального приміщення ОСОБА_9 було виявлено і вилучено сліди папілярних узорів пальців рук на різних поверхнях всередині цього підвального приміщення та слід низу взуття перед входом до нього.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 із вказаного підвального приміщення підтверджується результатами проведених судових дактилоскопічної експертизи (від 25.08.2022року №СЕ-19/120-22/7774-Д), відповідно до якої виявлені у середині підвального приміщення №43 сліди пальців рук були залишені саме ОСОБА_7 . Також, згідно з висновком експертизи від 27.07.2022 року №СЕ-19/120-22/6945-ТР, слід взуття, який був виявлений під час огляду місця події біля входу підвального приміщення №43, залишений взуттям з таким же малюнком низу підошви взуття (однотипним), як і у парі взуття, а саме кросівки чорного кольору з емблемою ''8''; 42 розміру, яке належить ОСОБА_7 і було добровільно видане ним відповідно до протоколу від 18.07.2022 року.

Також, відповідно до протоколу обшуку від 27.09.2022 року за місцем перебування ОСОБА_7 , квартири АДРЕСА_3 , під час проведення обшуку було виявлено та вилучено наступне: іграшкову машинку жовто-червоного кольору із написом ''Т-90С'; іграшкову машинку голубого кольору із надписом "Казахстан"; іграшкову машину зеленого кольору із написом ''МТЗ-82; пластикові комплектуючі до іграшкових автомобілів; частину верху іграшкової машини жовтого кольору.

Згідно протоколу огляду від 30.09.2022 року, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_9 , серед вилучених у ході проведення обшуку 27.09.2022 року вона упізнала іграшкові колекційні автомобілі, частини від іграшкового автомобіля жовтого кольору та три комплектуючі до іграшкових автомобілів, три колекційні іграшкові автомобілі, які було викрадено із її підвального приміщення №43.

Таким чином, наявність на місці вчинення злочину слідів папілярних узорів пальців рук обвинуваченого та сліду його взуття в сукупності з виявленням за місцем його проживання частини викрадених речей поза розумним сумнівом підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину.

У свою чергу обвинувачений ні вході судового розгляду, ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не надав жодних пояснень щодо обставин появи у нього вказаних речей, а також їх походження, та не зміг повідомити жодної версії подій і будь-яких відомостей, які би свідчили про законні підстави володіння ними.

Натомість під час досудового розслідування в ході проведення слідчого експерименту обвинувачений підтверджував вчинення ним крадіжки з підвального приміщення ОСОБА_9 .. Так, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24 жовтня 2022 року зафіксовано, що ОСОБА_7 в присутності понятих відтворив на місцевості обставини проникнення до підвального приміщення № 43, будинку АДРЕСА_4 , а також показав де саме в цьому приміщенні лежали викрадені речі, де саме він брав пакет, та яким чином упаковував викрадені речі та як саме виносив їх із цього підвального приміщення.

Крім того, як видно з матеріалів провадження, в ході судового розгляду було перевірено доводи сторони захисту про недопустимість окремих доказів і допитано в якості свідків ОСОБА_13 , яка була понятою при проведенні слідчого експерименту, і ОСОБА_14 , який був понятим при проведенні обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 . З показань цих свідків, зміст яких сторона захисту в апеляційних скаргах не заперечує, видно, що вони повністю підтвердили обставини, які вказані у протоколі слідчого експерименту і протоколі обшуку відповідно. В ході перехресного допиту вказаних свідків не було встановлено жодних обставин, які би ставили під сумнів достовірність відомостей, зазначених у протоколах слідчого експерименту і обшуку.

Розмір завданої потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди встановлено та підтверджено висновком експерта від 30.08.2022 року, довідкою від 07.09.2022 року щодо вартості викрадених речей.

Відтак суд першої інстанції належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів у їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у викраденні майна потерпілої ОСОБА_9 та кваліфікації його дій у цій частині за ч.4 ст.185 КК України.

Щодо доводів обвинуваченого про неповноту судового розгляду внаслідок непроведення допиту в судовому засіданні певного свідка (одного з понятих), колегія суддів підходить до цього з критичною оцінкою. Дійсно, згідно з ч. 1 ст.410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Проте, таких недосліджених обставин в даному випадку немає, оскільки постановлення обвинувального вироку в цьому провадженні ґрунтується на сукупності достовірних, взаємопов`язаних та узгоджених доказів, які детально проаналізовані у вироку і в сукупності поза розумним сумнівом беззаперечно вказують на те, що таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 вчинив саме обвинувачений ОСОБА_7 .

За наведеної сукупності доказів, доводи апеляційної скарги про необхідність допиту в якості свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були понятими при проведенні слідчого експерименту та обшуку, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки обвинувачений лише формально вказує на необхідність такого допиту, але не наводить конкретних обставин які були би здатні суттєво вплинути на висновок щодо його винуватості, а саме могли би спростувати чи викликати обґрунтований сумнів щодо вже встановлених судом фактів. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не містять інформації, яка мала би значення для кваліфікації діяння, встановлення мотиву, мети чи інших обставин, що впливають на оскаржуване рішення, оскільки обвинувачений не наводить жодних конкретних обставин, які на його думку відомі цим свідкам і які можуть мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Також, сторона захисту жодним чином не заперечує того, що в ході судового розгляду судом першої інстанції було вжито вичерпних заходів, про які детально описано в оскарженому вироку, для виклику і доставлення в судове засідання вказаних свідків, однак це не видалося можливим з об`єктивних причин, а саме через їх відсутність за місцем проживання і не встановлення даних про їх поточне місце перебування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку щодо ОСОБА_7 в частині засудження його за епізодом крадіжки майна ОСОБА_17 , а тому не вбачає підстав для скасування оскарженого вироку і призначення нового судового розгляду, як про це просить сторона захисту.

В частині кваліфікації дій за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 обвинувачений під час апеляційного розгляду пояснив, що свою вину повністю визнає.

Також, на переконання колегії суддів призначене обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців та остаточне покарання за сукупністю злочинів - 6 років позбавлення волі, яке призначене шляхом повного поглинання, призначеного оскарженим вироком нового покарання, більш суворим покаранням, що було призначено попереднім вироком на строк 6 років позбавлення волі, є законним та відповідає наведеним у вироку даним про особу обвинуваченого і тяжкості та кількості вчинених ним злочинів, а також є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку, під час апеляційного розгляду не виявлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 09 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді