САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/4256/25
Провадження №1-кс/726/33/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ БЕБ в Чернівецькій області щодо неповернення вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на дії уповноваженої особи БЕБ, у якій посилається на те, що в результаті проведення санкціонованого обшуку (в рамках кримінального провадження внесеного до провадженні № 0000011 від 01.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України) по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 було виявлено та вилучено речі та документи.

Вказує, що 16.01.2026 року на адресу детектива підрозділу детективів ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 ним подано засобами електронного зв`язку клопотання про повернення майна, вилученого в ході проведення зазначених вище обшуків.

19.01.2026 року отримано від детектива підрозділу детективів ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_6 постанову про відмову в задоволенні клопотання, яка обґрунтована тим, що органом досудового розслідування проводиться ряд слідчих дій направлених на становлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Наголошує, що оскільки стосовно зазначеного вилученого майна арешт накладено не було і воно перебуває у володінні органу досудового розслідування без належної правової підстави, просить визнати незаконною бездіяльність органу досудового розслідування - детектива підрозділу детективів Ту БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_6 яка полягає у неповерненні власнику вилученого майна під час проведення обшуків від 17 грудня 2025 року та зобовязати детектива повернути усе вилучене майно.

В судове засідання скаржник не зявився, однак надіслав заяву з проханням скаргу розглянути без його участі та повернути вилучені в ході обшуку речі.

Детектив ТУ БЕБ у Чернівецькій області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву з проханням клопотання розглянути без її участі, заперечила проти повернення вилученого майна.

Заслухавши доводи адвоката та прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що вказана скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Так, положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Статтею 169 КПК України визначено порядок припинення тимчасово вилученого майна.

Так, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволені клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При цьому, саме під час розгляду клопотання про арешт майна, підлягають доказуванню обставини, які обґрунтовують належність майна до такого, яке має значення для кримінального провадження (є предметом чи знаряддям злочину, доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації чи необхідне для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, відшкодування шкоди, обґрунтовують їх походження, а необхідність їхнього утримання, обґрунтовують потреби провадження, тощо). За відсутності такого обґрунтування з боку органу досудового розслідування, яке перевірено та підтверджено в ухвалі слідчого судді про арешт майна, воно не може вважатись таким, яке утримується на достатній правовій підставі, а продовження його утримання буде свавільним та необґрунтованим.

Частиною 6 ст. 173 КПК України передбачено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, тимчасово вилученим майном вважаються лише речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.12.2025 року клопотання детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області було задоволено, надано дозвіл на проведення обшуку нежитлового приміщення, яке розташоване АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлення осіб, причетних до кримінального правопорушення, а також з метою відшукання та вилучення документів щодо реалізації товарів ПП «Арт`ОФуд», відомостей бухгалтерського обліку, неоподаткованої готівки, отриманої протиправним шляхом, документів щодо реалізації товарно-матеріальних цінностей ПП «Арт`ОФуд», чорнові записи які відображають реальні об`єми надходжень та реалізації товару, документи (чорнові записи), що свідчить про кількість офіційно та неофіційно працевлаштованих осіб на фізичних особах-підприємців (накази на призначення, звільнення працівників та інш.), магнітних і оптичних та електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, договори, додатки до договорів, міжнародні контракти та додатки до них, товарно-транспортні накладні, вантажно-митні декларації, інвойси, видаткові накладні, акти виконаних робіт, акти прийому-передачі, рахунки, чеки, банківські виписки, довіреності, листи, накази, протоколи, журнали-ордера, оборотно-сальдові відомості, документи бухгалтерського і податкового звіту (інформації з системи «1-С Бухгалтерія»), реєстраційні, установчі та звітні документи, документи про функціонування банківських рахунків, документи, що відображають здійснення розрахункових операцій по придбанню та реалізації товарів ПП «Арт`ОФуд», печатки суб`єктів господарювання, мобільні телефони, електронних, магнітних та оптичних носіїв інформації, грошових коштів отриманих злочинним шляхом, а також інших предметів та документів, які мають значення для кримінального провадження та можуть бути використані як доказ.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на обшук, детектив вказував, що в ході досудового розслідування було встановлено ймовірність того, що службові особи ПП «Арт`ОФуд» (), в тому числі бухгалтер ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з метою мінімізації податкових платежів та приховування реального обсягу доходу, залучивши найманих працівників фізичними особами підприємцями та здійснюючи діяльність від їх імені з реалізації продукції, ухилились від сплати ПДВ та податку на прибуток, на суму понад 7 млн. грн, що є великим розміром.

З матеріалів виконаного доручення Управління СБ України в Чернівецькій області встановлено, що директор ОСОБА_11 , спільно з засновником ОСОБА_12 , залучили до протиправної діяльності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1 ), яка виконує функцію головного бухгалтера та ОСОБА_7 яка виконує функцію помічника бухгалтера, які в подальшому створили схему протиправної мінімізації податкових платежів шляхом реєстрації найманих працівників фізичними особами-підприємцями та здійснюючи діяльність від їх імені, утримуючи повний контроль операціями та обігом готівкових і безготівкових коштів.

Отже надання дозволу на проведення обшуку у помешканні ОСОБА_3 було обґрунтовано тим, що вона бере участь у можливій злочинній діяльності, яка направлена на ухилення від сплати податків ПП «Артофуд».

Встановлено, що в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , який проведено 17.12.2025 року АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено речі та документи:

- ноутбук марки «DELL», серійний номер 1QE2ST1, , червону сумку для ноутбука та зарядний пристрій;

- червоний блокнот з чорновими записами на 177 арк.

Встановлено також, що детектив ТУ БЕБ у Чернівецькій області не звертався до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

16.01.2026 року представник ПП «Артофуд» звернувся до детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 із клопотання про повернення майна, вилученого в ході проведення зазначених вище обшуків.

19.01.2026 року представник ПП «Артофуд» отримав від детектива підрозділу детективів ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_6 постанову про відмову в задоволенні клопотання, яка обґрунтована тим, що органом досудового розслідування проводиться ряд слідчих дій направлених на становлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що у діях детектива відсутня протиправна бездіяльність, адже речі, які вилучені у ОСОБА_3 не є тимчасово вилученим майном, відтак детектив не повинен був звертатись до слідчого судді із клопотанням про арешт такого майна.

З метою визначення того, чи належить вказане майно до тимчасово вилученого та чи може воно підлягати поверненню, за умови, що на такі речі та документи слідчим суддею не накладено арешт, необхідно співставити перелік майна на яке надано дозвіл на відшукання та перелік фактично вилученого майна та визначити, на віднайдення якого майна слідчим суддею не надано такого дозволу.

Так в ухвалі слідчого судді від 12.12.2025 року, серед іншого, надано дозвіл на відшукання комп`ютерної техніки, чорнових записів які відображають реальні об`єми надходжень та реалізації товару, документи (чорнові записи), що свідчить про кількість офіційно та неофіційно працевлаштованих осіб на фізичних особах-підприємців (накази на призначення, звільнення працівників та інш.), та інші документи, які можуть свідчити про злочинну діяльність.

У цьому контексті варто зауважити, що дійсно, такий дозвіл надано на відшукання не будь-яких речей чи документів, а тих, які можуть бути пов`язані із здійсненням господарської діяльності ПП «Артофуд». У свою чергу встановлено, що ОСОБА_3 є бухгалтером вказаного підприємства. Відтак звертаючись до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку детектив наголошував, що оскільки ОСОБА_3 є працівницею ПП «Артофуд», особою залученою до можливої злочинної діяльності, то речі та документи щодо такої діяльності можуть знаходитись у помешканні ОСОБА_3 . Такі речі та документи були знайдені. Разом із тим, зважаючи на особу ОСОБА_3 , її зв`язок із ПП «Артофуд», слідчий суддя переконаний, що вилучені речі та документи можуть містити інформацію щодо можливої злочинної діяльності підприємства та її посадових осіб, на що і було направлено проведення обшуку. Встановлення змісту та наповнення документів, те чи містяться на речах і документах сліди злочину, чи є вони знаряддям його вчиненя, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, чи були вони об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тощо, підлягає встановленню у ході досудового розслідування.

Вищевикладене свідчить, що вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого майна, тобто на режим його подальшого утримання не поширюються вимоги ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК України, а, отже, на слідчого або прокурора не покладався обов`язок протягом 48 годин ініціювати перед слідчим суддею вирішення долі зазначеного майна шляхом накладення арешту на нього.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Разом із тим, слідчий суддя вважає за необхідне наголосити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982) Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Водночас, у п. 38 рішення по справі «Ісмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних певним особам, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

За таких умов, утримання вилученого майна без достатнього обґрунтування такого утримання не може тривати безстроково. При цьому, з плином часу, вирішуючи питання про можливість такого утримання, належить визначити чи наявні в органу досудового розслідування підстави для подальшого утримання цього майна не лише з огляду на наявність правової підстави - ухвали слідчого судді, а виходячи з відношення вилученого майна до кримінального провадження, а також відношення власника майна до інкримінованого злочину. Безперервне, тривале утримання майна під арештом, якщо при цьому досудове розслідування не є ефективним, може нести надмірний тягар для власника, а отже орган досудового розслідування повинен вчиняти процесуальні дії щодо цього майна та визначати його процесуальний статус. У зворотньому випадку майно, з плином часу може бути повернуто його власнику, що може стати предметом розгляду ініційованого власником майна відповідного судового провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 7, 16, 167-168, 170, 173, 234-236, 171, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду, а особою, без участі якої її постановлено, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддяОСОБА_1