КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/574/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 393/239/23 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурорки ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвокатки ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокатки ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2025, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новгородка Новгородківського району Кіровоградської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, без утриманців, безробітного, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-06.06.2022 вироком Новгородківського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік,

визнано винуватим та засуджено за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за вчинення ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Як встановлено судом першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , згідно із даними облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 , 11.10.1995 визнаний непридатним до військової служби у мирний час та зарахований у запас на посаду тракториста відповідно до п. 1 ст. 18 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

У подальшому, 04.04.2022, за результатами проходження медичного огляду, ОСОБА_7 військово-лікарською комісією визнаний придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України, про що складено відповідну довідку.

ОСОБА_7 , 30.03.2023, по місцю його проживання ( АДРЕСА_1 ), на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено зміст повістки про відправку військовозобов`язаного до 170 БРЕЗ в ухиленні від призову за мобілізацією Збройних Сил України по мобілізації та необхідність з`явитись 08.04.2023 року на 09:00 годину до пункту попереднього збору військовозобов`язаного ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальності за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Тоді ж у ОСОБА_7 виник умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 , з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, будучи, відповідно до довідки від 04.04.2022 придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 30.03.2023 (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) за місцем свого проживання, відкрито відмовився отримувати повістку на відправку, аргументуючи це тим, що він не є військовозобов`язаним, а також не може проходити службу за станом здоров`я.

Таким чином ОСОБА_7 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажання їх настання, умисно, будучи відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного, довідки від 04.04.2022 придатним за станом здоров`я до проходження військової служби, належним чином попередженим про необхідність прибуття на 09:00 годину 08.04.2023 до пункту попереднього збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, будучи при цьому повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, відмовився від отримання вказаної повістки та відправки для проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

В апеляційних скаргах особи, які їх подали, висувають наступні вимоги.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказує, що кримінального правопорушення він не вчиняв, дані про те, що він ухилявся від призову у матеріалах справи відсутні, як на доказ вини обвинувачення посилається на повістку ТЦК, виписану для явки на 08.04.2023, яку йому намагались вручити 30.03.2023, однак вона виписана не на його ім`я.

Звертає увагу, що повістка виписана на ім`я іншої особи, ніхто не повідомляв йому про необхідність явки до ТЦК 08.04.2023, не попереджав про кримінальну відповідальність, ніхто не складав 30.03.2023 акт про відмову у отриманні повістки.

Вказане підтверджується дослідженим у судовому засіданні ком пакт-диском.

Працівники ТЦК не виправили його облікові документи, не виправили його по батькові з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », про що він попереджав працівників ТЦК, коли брав направлення на проходження ВЛК.

Отже, висновок про те, що він не звертався до ТЦК щодо виправлень в його облікових документах дійсності не відповідає.

Крім того, зазначає, що повістку йому намагались вручити 30.03.2023, а кримінальне правопорушення щодо нього порушене 04.01.2023, що вказує на те, що спочатку відкрили кримінальне провадження стосовно нього, а через деякий час намагались вручити йому повістку.

Вказує про однобічність розгляду справи судом; суд прийняв до уваги лише доводи обвинувачення.

Не спростовані доводи про те, що повістка виписана не на його ім`я, порушено процедуру вручення повістки.

Адвокатка ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Свої вимоги умотивовує аналогічними доводами до доводів, наведених обвинуваченим ОСОБА_7 у поданій останнім апеляційній скарзі.

Звертає увагу, що, як слідує з матеріалів кримінального провадження, спочатку внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у січні 2023, а потім, фактично, вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку із неврученням у березні 2023 повістки обвинуваченому.

Додає, що не отримання ОСОБА_7 повістки, яка адресована не обвинуваченому, не є ухиленням від мобілізації.

Захист вважає, що працівниками ТЦК порушено порядок вручення повістки.

Крім того, у межах даного кримінального провадження подавалась апеляційна скарга прокурором, який просив скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком і визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Однак, до початку апеляційного розгляду по суті прокурор ОСОБА_11 відмовився від апеляційної скарги прокурора, подавши про те відповідну заяву (долучена до матеріалів кримінального провадження).

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвокатки ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, думку прокурорки, яка заперечила апеляційні скарги сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторона захисту заперечує винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження доказами у справі, і судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване судове рішення.

Допитаний судом першої інстанції у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і надав наступних показань.

Він не служив, але має військовий квиток, який має помилку, в ньому не вірно вказано його по батькові замість « ОСОБА_10 » написано « ОСОБА_9 ». Дану помилку він не виправляв, так як не звертав на неї уваги.

Крім цього вказав, що 04.04.2022р. до нього додому прийшли чоловіки з ТЦК і принесли повістку для явки на медичну комісію, в повістці було вказано його по батькові як ОСОБА_9 .

Наступного дня він прийшов до ТЦК та надав їм паспорт, військовий квиток і вказав, що в квитку помилка, тобто він повідомив ТЦК про свої вірні анкетні дані. Йому дали направлення до лікарні, в якому його вказали вже правильно по батькові як ОСОБА_10 . В цей же день він пішов до лікарні. Він пройшов медичний огляд і був визнаний придатним, розумів, що зі здоров`ям все гаразд. Висновок ВЛК він приніс до ТЦК і йому сказали, що зателефонують.

До грудня 2022 року він жив своїм життям. Саме в грудні 2022 року в нього заболіла спина і він поїхав в обласну лікарню, проте там сказали, що треба направлення сімейного лікаря і він повернувся назад додому.

Сестра була вдома і повідомила йому, що поки він був відсутній працівники ТЦК принесли йому повістку, більше ніяких деталей не вказала. У нього дуже боліла спина та йому було не до цього.

До 30.03.2023 року він й далі жив своїм життям. До березня місяця 2023 року він пройшов томографію, за направленням сімейного лікаря в медзакладі «Томоклінік». За результатами томографії було лікарем зроблено висновки про необхідність лікування. Проте він не лікувався так як не мав коштів.

Однак, 30.03.2023 року до нього до дому приїхали чотири чоловіки, які виглядали як солдати, та звернулися до нього по батькові як « ОСОБА_9 ». Він їм вказав, що він по батькові « ОСОБА_10 », проте вони сказали, що їм все одно та наказали взяти повістку. Він відмовився, тому що повістка була виписана не на нього, а на іншу особу, а також в нього боліла спина.

З огляду на зазначене вважає порушенням його прав те, що на місці не було складено відносно нього акт відмови від отримання повістки. Також його ніхто не попереджав про наслідки неявки до ТЦК. Вважає, що відносно нього була порушена процедура вручення повістки працівниками ТЦК.

Згодом, його викликав до себе слідчий та 19.04.2023 року йому було вручено підозру і потім надано адвоката. Вважає, що матеріали справи не містять належних доказів його ухилення від призову на військову службу.

Між тим звертає увагу, що повістку йому приносили підписати в березні 2023 року, а дане кримінальне провадження відносно нього відкрито ще з січня 2023 року.

Не зважаючи на вказані показання, надані обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, підтверджується сукупністю доказів у справі, належно досліджених судом першої інстанції.

Відповідно до показань, наданих в судовому засіданні суду першої інстанції свідком ОСОБА_12 : він є військовослужбовцем призваним по мобілізації 5-им відділом Кропивницького РТЦК та СВ; по усному розпорядженню він носив повістки; йому у військоматі дали повістку для вручення ОСОБА_7 і вони поїхали вручати її.

При врученні вказаної повістки, він вперше побачив обвинуваченого. З обвинуваченим він бачився два рази всього. Коли вручали повістку були присутні водій і ще хтось, але він не пам`ятає хто. ОСОБА_7 не брав повістку, відмовлявся та мотивував це тим, що не придатний до військової служби. Він склав акт 30.03.2023р. про відмову від отримання обвинуваченим повістки, в акт вписувались свідки. Перший раз намагались вручити повістку ОСОБА_7 через його сестру, але вона не передала, а сказала, що обвинуваченого немає вдома.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною в ході судового слідства судом першої інстанції, повідомила, що вона працює лікарем в КНП «Новгородківська лікарня» Новгородківської селищної ради Кіровоградської області, а обвинувачений був її пацієнтом десь один рік, а потім змінив сімейного лікаря; раніше, десь 10-15 років тому, обвинувачений дуже хворів, скарги з печінкою; за останні п`ять років він до неї не звертався як до сімейного лікаря.

За направленням він звернувся до неї після обіду, яке було видане нею 28.12.2022. Вона виписала йому направлення, оскільки в нього боліла спина. Після видачі направлення, він більше до неї не звертався. До ВЛК вона жодного відношення не має. Жодних відомостей вони не надають.

Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_14 , який допитаний судом першої інстанції: у грудні 2022 року надійшли матеріали щодо ухилення ОСОБА_7 від призову на військову службу по повістці; ним здійснено вихід за місцем проживання обвинуваченого та проведено допит останнього з приводу даної ситуації; ОСОБА_7 пояснив, що служити не хоче; він склав з приводу цього рапорт і на підставі нього було внесено відомості до ЄРДР відносно дій обвинуваченого; останньому він роз`яснив наслідки неявки по повістці до ТЦК і щодо кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України; він повідомив обвинуваченому, що відносно нього складені матеріали.

Згідно із показаннями наданими свідком ОСОБА_15 в судовому засіданні суду першої інстанції: на момент вручення бойової повістки обвинуваченому, він працював начальником ТЦК у с. Новгородка; ним до поліції направлялось повідомлення з додатками за неявку ОСОБА_7 по призову для відправки до військової частини.

Обвинувачений проходив медичну комісію за їхньою повісткою. Пройшовши медкомісію був визнаний придатним та йому було виписано бойову повістку.

Після чого, група оповіщення виїжджає за адресою проживання громадянина та вручає таку повістку особисто, під підпис, так правильно.

По обвинуваченому всього точно не пам`ятає, пройшов час. Проте йому відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_7 - це одна й та ж особа. Відомості при оформлені бойової повістки були взяті з військово - облікових даних обвинуваченого. На той час була відома адреса обвинуваченого та номер телефону. Уточнювати військові дані є обов`язком військовозобов`язаного.

Після грудня 2022 року вони викликали повістками два чи три рази обвинуваченого. Останній раз чи два з`являвся по повістці, був разом з сестрою. По останній повістці не з`явився, так як не виявив бажання. Зміст самої повістки вони ніколи не оголошують, завжди кажуть своїми словами, що необхідно зробити.

До адміністративної відповідальності обвинуваченого не притягували. Останній пройшов ВЛК по батькові як ОСОБА_10 , в повістка була виписана на ОСОБА_9 , тому що дані бралися з військово-облікового документа. Він особисто повістку не вручав обвинуваченому. Також, усно вони роз`яснюють про кримінальну відповідальність.

З заявами обвинувачений до них не звертався, чому відмовився з`явитися по бойовій повістці.

Висновки ВЛК діють десь півроку, рік, в залежності від ситуації.

Якщо військовозобов`язаний відмовляється з`явитися по бойовій повістці, то порушується відносно нього кримінальна справа.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення доводиться рядом письмових доказів матеріалів кримінального провадження у сукупності досліджених судом першої інстанції, які судом визнані допустимими й належними, як от:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000006 від 04.01.2023р., з якого вбачається, що до ЄРДР внесено відомості, що 11.10.1995р. ОСОБА_7 , згідно облікової картки, до військового квитка серії НОМЕР_1 визнаний непридатним до військової служби у мирний час та зарахований у запас на посаду тракториста відповідно до п.1 ст. 18 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». За результатами проходження медичного огляду ОСОБА_7 військово-лікарською комісією визнаний придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України, про що 04.04.2022р. складено відповідну довідку. 30.03.2023р. ОСОБА_7 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено зміст повістки про відправку військовозобов`язаного до 170 БРЕЗ в ухиленні від призову за мобілізацією Збройних Сил України по мобілізації та необхідність з`явитись 08.04.2023 року на 09:00 год до пункту попереднього збору військовозобов`язаного ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальності за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. Реалізуючи вказаний умисел, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, будучи, відповідно до довідки від 04.04.2022р. придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 30.03.2023р. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито відмовився отримувати повістку на відправку, аргументуючи це тим, що він не є військовозобов`язаним, а також не може проходити службу за станом здоров`я. Таким чином ОСОБА_7 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 « Про загальну мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажання їх настання, умисно, будучи відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного та довідки від 04.04.2022р. придатним за станом здоров`я до проходження військової служби, та належним чином попередженим про необхідність прибуття на 09:00 год 08.04.2023р. до пункту попереднього збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, також будучи при цьому повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, відмовився від отримання вищевказаної повістки та відправки для проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації та визначена правова кваліфікація за ст. 336 КК України (а.с. 38-39);

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000006 від 04.01.2023р., з якого вбачається, що 03.01.2022р. до ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт від старшого дільничного офіцера поліції ОСОБА_14 про те, що в ході розгляду матеріалів ЄО №9951 від 22.12.2022 встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ухиляється від призову за мобілізацією та визначена правова кваліфікація за ст. 336 КК України (а.с. 40);

-рапортом інспектора чергового ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 03.01.2023р. про те, що 03.01.2023р. о 16:31 год надійшов рапорт ДОП СПД №2 (смт Новгородка) про те, що в нього на розгляді знаходяться ЄО 9951 від 22.12.2022р. про те, що ОСОБА_7 , 18.12.1974р., житель АДРЕСА_2 , ухиляється від призову за мобілізацією. В даних матеріалах вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (а.с. 41);

-рапортом ст. ДОП СПД №2 (смт Новгородка) Кропивницького РУП в Кіровоградській області від 03.01.2023р. про те, що під час розгляду матеріалів ЄО 9951 від 22.12.2022р. по повідомленню від ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 , ухиляється від призову за мобілізацією. Під час перевірки було встановлено, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки ст. 336 КК України (а.с. 42);

-рапортом інспектора чергового ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 22.12.2022р. про те, що 22.12.2022р. о 16:36 год надійшла заява до РУ про те, що до ВП №2 (м. Кропивницький) поштою через канцелярію ВХ-3629, надійшли матеріали повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_4 начальника п`ятого відділу підполковника ОСОБА_16 та притягнення до відповідальності гр. ОСОБА_7 , 18.12.1974р., житель АДРЕСА_2 , який ухиляється від призову (а.с. 43);

-повідомленням про кримінальне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_16 від 21.12.2022р. адресоване начальникові ВП №2 (м. Кропивницький) ГУНП України у Кіровоградській області, відповідно до ст. 60 КПК України, про скоєння гр. ОСОБА_7 , 1974 р.н., що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , кримінального правопорушення за ст. 336 КК України та прохання відповідно до ст. 214 КПК України, прийняти, зареєструвати зазначене повідомлення та проінформувати ІНФОРМАЦІЯ_2 про дату і реєстраційний номер кримінального провадження в ЄРДР (а.с. 44);

-копією повістки на відправку виписаної начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 на гр. ОСОБА_7 , 1974 року народження, домашня адреса: АДРЕСА_2 , згідно якої ОСОБА_7 наказано 08.04.2023р. о 9:00 год з моменту вручення повістки з`явитися за адресою: смт Новгородка, вул. Авер`янова, 3б. Мати документи і речі, вказані на звороті повістки. За неявку в указаний строк особа буде притягнута до відповідальності згідно із законом (а.с. 45);

-копією акту відмови від отримання повістки від 30.03.2023р. складений ОСОБА_12 про те, що гр. ОСОБА_7 , 1974 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився від отримання повістки з причини за станом здоров`я. Факт відмови засвідчено: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (а.с. 46);

-заявою ОСОБА_12 від 11.04.2023р., свідка по кримінальному провадженню №0000006 від 04.01.2023 року про долучення до матеріалів кримінального провадження компакт-диску з відеозаписом відмови отримання бойової повістки гр. ОСОБА_7 (а.с. 47);

-переглянутим в судовому засіданні компакт диском з відеозаписом відмови отримання бойової повістки гр. ОСОБА_7 (а.с.48);

-протоколом огляду предметів від 11.04.2023 року, яким під час огляду в кабінеті №5 СПД №2 (смт.Новгородка) на робочому місці виявлено компакт-диск типу SD-R в паперовому конверті наклеєному на аркуш паперу під яким наявний підпис на надпис « ОСОБА_12 ». В ході огляду компакт-диск встановлено, що на ньому наявні надписи барвником рожевого кольору «Щербань», будь-які інші записи відсутні. Компакт-диск не пошкоджений. Після огляду предмет поміщений назад до паперового конверту. Під час огляду технічні засоби не застосовувались (а.с.49);

-протоколом перегляду компакт-диску від 11.04.2023 року, яким під час перегляду виявлено 1 файл типу mp4 підписаний «Щербань», зазначений компакт-диск поміщений до паперового конверту, під час огляду застосовувались технічні засоби: персональний комп`ютер (а.с. 50);

-копією облікової картки військовозобов`язаного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новгородка Кіровоградської області, адреса проживання: АДРЕСА_1 , в якій зазначено, що останній 04.04.2022 року комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний придатним до військової служби (а.с.52-52 на звороті);

-копією картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , військове звання солдат, згідно якої останнього 04.04.2022 року визнано придатним до військової служби в військовий час (а.с.53 53 на звороті);

-копією довідки військово - лікарської комісії від 04.04.2022 року щодо ОСОБА_7 , 1974 року народження, у якій зазначено, що останній здоровий та придатний до військової служби в військовий час (а.с.54);

-копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 02.03.1995 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55-55 на звороті);

-копією паспорту №004579147 від 13.02.2020р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Новгородка Новгородківський район Кіровоградська область (а.с.56);

-копією розписки про отримання ОСОБА_7 повістки про явку до ТЦК (а.с.57);

-відповіддю директора ТОВ «Український центр томотерапії» від 11.01.2023 року №11/01/2023-3, в якій зазначено, що гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався за медичною допомогою до закладу охорони здоров`я ТОВ «Український центр томотерапії» в період з 28.12.2022 року по 11.01.2023 року (а.с.59);

-копією наказу №164-Д від 26.07.2022р. «Про позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію» (а.с. 62-62 на звороті);

-відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.04.2023р. №3348/111-23 в якій вказано, що в період з 02.03.1995 року по теперішній час громадянин ОСОБА_7 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо внесення змін до військового квитку чи видачі нового. Обов`язок щодо внесення змін до військового квитка покладається на відділення обліку мобілізаційної роботи. Видача або зміна облікових даних у військовому квитку проводиться відповідно до Порядку видачі, зберігання та знищення військових квитків осіб рядового, сержантського і старшинського складу, який затверджено наказом МОУ 10.04.2017 року №206. Відповідно до наказу №402 від 14.08.2008 року «Про затвердження Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України» строк дії довідки ВЛК складає 5 років, з моменту її проходження. Громадянин ОСОБА_7 з 04.04.2022 року по теперішній час не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою або клопотанням про проходження повторної ВЛК.

Суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, за наслідками повного, всебічного та неупередженого судового розгляду, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 при цьому судом правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Щодо доводів сторони захисту.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. За змістом ч. 4 ст. 35 Конституції України, ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені ст. 22 Закону України № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993.

Мобілізації підлягають військовозобов`язані чоловіки від 25 до 60 років, які визнані придатними до військової служби, не мають права на відстрочку і не є заброньованими.

Відповідальність за статтею 336 Кримінального кодексу України настає у випадку вчинення особою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Об`єкт правопорушення в широкому розумінні ним є суспільні відносини у сфері переведення економіки, діяльності органів влади, самоврядування, інших сфер і галузей країни на функціонування у період воєнного стану, а ЗСУ, інших воєнізованих формувань на організацію і штати воєнного часу.

У більш вузькому розумінні це передбачений законом порядок підтримання бойової і мобілізаційної готовності ЗСУ та інших формувань на рівні, що забезпечує вимоги національної безпеки.

Додатковий обов`язковий об`єкт правопорушення встановлений законом порядок комплектування ЗСУ (інших формувань). Шкода, що спричиняється вказаному об`єкту посягання, характеризується такою протиправною поведінкою, коли особа, яка об`єктивно підпадає до призову за мобілізацію до лав ЗСУ, в односторонньому порядку свідомо виключає себе із передбаченого законом процесу формування ЗСУ та інших формувань на рівні забезпечення національної безпеки країни і її населення.

Об`єктивна сторона виявляється в бездіяльності ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом. Тобто особа усвідомлює небезпечний і протиправний характер своїх вчинків, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, має намір і бажання так діяти, а саме досягти мети - уникнути самого призову за мобілізацією. Мотиви на кваліфікацію не впливають. Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є шкідливим для суспільства. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, є особа що підлягає мобілізації.

Суспільна небезпека правопорушення полягає в тому, що мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціювання в умовах особливого періоду, а Збройних сил чи інших військових формувань - на організацію і штати воєнного часу.

Ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Збройних сил з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 є суб`єктом правопорушення: має вік від 25 до 60 років, визнаний придатним до військової служби.

Журналом реєстрації направлень на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 підтверджено, що ОСОБА_7 04.04.2022 пройшов медичне обстеження.

Згідно із даними картки обстеження та медичного огляду від 04.04.2022, ОСОБА_7 визнаний здоровим та придатним до військової служби у воєнний час, що також засвідчується довідкою військово-лікарської комісії від 04.04.2022.

Вказане узгоджується із вимогами ст. ст. 18, 22 КК України, і, згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_7 відноситься до особи, яка підлягає на час мобілізації призову на військову службу.

Також, є встановленим, що ОСОБА_7 не має права на відстрочку і не є заброньованим.

Щодо доводів захисту по порушення процедури отримання повістки і вручення повістки не тій особі.

Доводи сторони захисту, а зокрема обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що кримінального правопорушення він не вчиняв, дані про те, що він ухилявся від призову, у матеріалах справи відсутні, повістка ТЦК, виписану для явки на 08.04.2023, яку йому намагались вручити 30.03.2023, виписана не на його ім`я, ніхто не повідомляв йому про необхідність явки до ТЦК 08.04.2023, не попереджав про кримінальну відповідальність, ніхто не складав 30.03.2023 акт про відмову у отриманні повістки, працівники ТЦК не виправили його облікові документи, не виправили його по батькові з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », про що він попереджав працівників ТЦК, коли брав направлення на проходження ВЛК, стали предметом оцінки суду першої інстанції, оцінені критично, і з такими висновками місцевого суду погоджується колегія суддів.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та адвокатки ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченого, про те, що повістка на відправлення 08.04.2023 обвинуваченому виписана не на його особу, та в ній неправильно вказано його по батькові як « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_10 », оскільки вказане спростовується наявними у матеріалах справи копією військового квитка та облікової картки до військового квитка обвинуваченого, де його по батькові вказано саме як « ОСОБА_9 », тобто обвинувачений не заперечував, що дані документи належать йому.

У матеріалах кримінального провадження наявна повістка, виписана на відправку 08.04.2023, яка, крім некоректного зазначення по батькові ОСОБА_7 , має правильне зазначення всіх інших його анкетних даних, як прізвище, ім`я, рік народження та достеменно встановлене місце проживання.

Зі змісту відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.04.2023р. №3348/111-23: ОСОБА_7 , з 1995 року по квітень 2023 року не звертався щодо внесення змін до військового квитка чи видачі нового у зв`язку з його невірними військовими даними, а також із заявою або клопотанням про проходження повторної ВЛК.

Також, як зазначалось вище, судом першої інстанції досліджено й такий доказ як відеозапис вручення повістки ОСОБА_7 , та з дослідженого відеозапису убачається, що працівник РТЦК та СП, намагаючись вручити повістку адресату, тобто обвинуваченому ОСОБА_7 , звертається до нього по батькові « ОСОБА_9 », але ОСОБА_7 на вказану обставину не реагує, хоч усвідомлює, що звернення направлено саме до його особи, а не будь якої іншої.

Наведене свідчить про те, що обвинувачений повністю розумів, що працівник ТЦК має намір вручити повістку саме йому як ОСОБА_7 .

Крім того, з діалогу між працівником РТЦК та СП й ОСОБА_7 , зафіксованого на відео, слідує, що останній свою відмову отримати від працівника РТЦК та СП повістку мотивував саме не бажанням з`являтися до ТЦК на відправку для проходження військової служби, а не тією обставиною, що повістка адресована не йому, а зовсім іншій особі.

Відмова ОСОБА_7 від отримання повістки зафіксована відповідним актом від 30.03.2023, долученим до матеріалів кримінального провадження (не зважаючи, що обвинувачений заперечує факт складення такого акту), де засвідчено свідками факт відмови ОСОБА_7 від отримання повістки.

Крім того, обвинувачений зазначає, що повістку йому намагались вручити 30.03.2023, а кримінальне правопорушення щодо нього порушене 04.01.2023, тобто, спочатку внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у січні 2023, а потім, фактично, вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку із неврученням у березні 2023 повістки обвинуваченому.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 03.01.2023 до правоохоронного органу надійшли матеріали про виявлення факту кримінального правопорушення, а саме рапорт поліцейського ОСОБА_14 про те, що у ході розгляду матеріалів ЄО №9951 від 22.12.2022 встановлено, що ОСОБА_7 ухиляється від призову за мобілізацією.

Дані відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені у ЄРДР 04.01.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст. 336 КК України.

Відповідно до повідомлення про кримінальне правопорушення, яке датоване 21.12.2022, начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_19 повідомляє поліцію про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у грудні 2022 року ОСОБА_7 вручено повістку про явку до РТЦК та СП (команда НОМЕР_3 , ВОС №738350 А), про що свідчить копія розписки ОСОБА_7 , завірена підписом військовозобов`язаного (а.п. 57 т. 1).

Згодом, ОСОБА_7 мала вручатись повістка ІНФОРМАЦІЯ_5 на відправку 08.04.2023, від отримання якої він відмовився, що зафіксовано актом відмови (про це йшлося вище).

Крім того, свідок ОСОБА_20 зазначив, що саме в грудні 2022 року надійшли матеріали щодо ухилення ОСОБА_7 від призову на військову службу по повістці. Ним було здійснено вихід за місцем проживання обвинуваченого та проведено допит останнього з приводу даної ситуації. ОСОБА_7 пояснив, що служити не хоче. Він склав з приводу цього рапорт і на підставі нього було внесено відомості до ЄРДР відносно дій обвинуваченого. Останньому він роз`яснив наслідки неявки по повістці до ТЦК і щодо кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України. Він повідомив обвинуваченому, що відносно нього складені матеріали.

Вказане підтверджується також і показами свідка ОСОБА_15 , який також підтвердив, що військовозобов`язаним завжди в усному порядку роз`яснюються наслідки ухилення від призову за мобілізацією.

Отже, доводи сторони захисту з приводу того, що обвинуваченому не ставилося в обов`язок з`явитися до ТЦК на відправку для проходження військової служби, так як повістка складена не на його ім`я, розцінено як спосіб захисту від уникнення відповідальності за вчинене.

Відтак, не знайшли свого підтвердження перевіркою і доводи засудженого про порушення процедури вручення йому повістки.

Суд першої інстанції здійснив ретельну перевірку вказаних доводів обвинуваченого щодо неправомірних дій працівників РТЦК та СП, із посиланням на положення закону; і таким чином встановлено, що працівники територіального центру виконували свої владні управлінські функції.

Вказане вище, на думку колегії суддів, свідчить про наявність у ОСОБА_7 умислу уникнути саме призову за мобілізацією.

Крім того, слід зауважити, ОСОБА_7 , перебуваючи увесь подальший час у подальшому на території с. Новгородка, після отримання повістки у грудні 2022 року та достовірно знаючи, що йому мала вручатись повістка для явки до РТЦК та СП на 08.04.2023 для відправлення, та будучи вже обізнаним про порушення кримінального провадження щодо нього за даним фактом, жодного разу до РТЦК та СП не з`явився, хоча мав таку можливість, що також свідчить про його свідомі та умисні дії з метою уникнення мобілізації.

З огляду на зазначене вище, можливо стверджувати, що перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження докази, встановив, що поведінка обвинуваченого беззаперечно свідчить про спрямованість його умислу на ухилення від призову, оскільки за встановлених обставин, ОСОБА_7 , перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, у разі не виконання своїх зобов`язань, передбачених ст. 65 Конституції України по швидкій і своєчасній мобілізації, й спільній обороні від агресора, не можливо бути дати ефективну відсіч нападникам на країну, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, умисно і свідомо не з`явився за викликом.

До того ж, судом апеляційної інстанції вивчені та долучені до матеріалів кримінального провадження надані прокурором матеріали: матеріали кримінально провадження №00000006 від 04.01.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Зміст означених матеріалів підтверджує наведені вище висновки та встановлені обставини.

Щодо дотримання судом першої інстанції положень та принципів ст. ст. 50, 65-67 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого; покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах «Souring v. UK», «Shvydka v. Ukraine», «Tammer v. Estonia», - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» Європейський Суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

Враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що є умисним, нетяжким, внаслідок кримінального правопорушення не стало тяжких, непоправних наслідків.

Враховано також особу обвинуваченого, який не одружений, без утриманців, безробітний, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час звільнення від відбування покарання, визначеного попереднім вироком, яким звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Також, як встановлено інформацією досудової доповіді Кропивницького РС №5 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградської області від 15.06.2023 та витягу з оцінки ризиків вчинення повторно кримінального правопорушення ОСОБА_7 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства.

Дослідження інформації, що характеризує ОСОБА_7 за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Відтак, беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає, що всі наведені обставини достатньо враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, і суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті обвинувачення.

Визначена ОСОБА_7 міра покарання, із урахуванням встановлених обставин, передбачених ст. ст. 50, 65-67 КК України, на переконання колегії суддів, відповідає таким принципам призначення покарання, про які йшлося вище, справедливість як основна засада права, індивідуалізація покарання призначення покарання конкретній особі за конкретний злочин із урахуванням особливостей обставин справи та індивідуальних характеристик особи.

Отже, доводи апеляційних скарг захисту свого підтвердження не знайшли.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів залишає оскаржуваний вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокатки ОСОБА_8 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2025 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4