ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/870/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/257/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.336 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 травня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України та призначено покарання за ст.336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з моменту приведення вироку до виконання.

Питання речових доказів вирішено.

Згідно вироку, з абзацом 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошена та проводиться загальна мобілізація. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. Строк проведення загальної мобілізації продовжено з 25.05.2022 на 90 діб згідно з Указом Президента від 17.05.2022. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 15 серпня 2022 року №2501-IX проведення загальної мобілізації продовжено з 23 серпня 2022 року на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №758/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 16 листопада 2022 року №2739-IX продовжено з 21 листопада 2022 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб. Указом Президента України від 06 лютого 2023 №59/2023, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 07 лютого 2023 №2916-IX продовжено строк проведення загальної мобілізації з 19 лютого 2023 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 02 травня 2023 року №3058-IX проведення загальної мобілізації продовжено з 20 травня 2023 року на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №452/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 27 липня 2023 року №3276-IX проведення загальної мобілізації продовжено з 18 серпня 2023 року на 90 діб. Указом Президента України від 6 листопада 2023 року №735/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 8 листопада 2023 року №3430-IX проведення загальної мобілізації продовжено з 16 листопада 2023 року на 90 діб, а саме, до 14 лютого 2024 року. Указом від 6 листопада 2023 року № 735/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3430-IX), продовжити з 14 лютого 2024 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб. Указом Президента України від 06 травня 2024 року №272/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» який затверджено Законом України № 3685-IX від 08 травня 2024 року строк проведення загальної мобілізації продовжено з 14 травня 2024 року на 90 діб.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

ОСОБА_8 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ТЦК та СП), був військовозобов`язаним та придатним до військової служби згідно довідки військово-лікарської комісії №539/20 від 11.04.2024 року відмовився від отримання бойової повістки для призову на військову службу та відправки в команду № НОМЕР_1 . Крім того, ОСОБА_8 , не мав відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від привозу на військову службу за мобілізацією.

Надалі, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, переслідуючи мету ухилитися від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в умовах особливого періоду, в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом, відмовившись від отримання бойової повістки у приміщенні ТЦК та СП ( АДРЕСА_2 ) та будучи належним чином повідомлений про вимогу прибуття 12.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у складі команди до військової частини НОМЕР_1 , для проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, не з`явився на вказану дату, як і в подальшому, без поважних причин, чим вчинив кримінальне правопорушення.

Також, ОСОБА_8 , впродовж періоду часу з 12.04.2024 року не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини відмови та не дав підтверджуючих документів про право на відстрочку від призову, вільний час проводить на власний розсуд до теперішнього часу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 травня 2025 року скасувати та звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України внаслідок зміни обстановки, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Свої вимоги мотивує наявністю підстав для застосування ст.48 КК України та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з одночасним закриттям кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, так як ОСОБА_8 уперше вчинив нетяжкий злочин, передбачений ст.336 КК України, щиро розкаявся, активно сприяв розслідуванню, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та з 21 травня 2025 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації, що підтверджується довідкою №2612 від 02 червня 2025 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 , що унеможливлює повторне вчинення ним аналогічного правопорушення, а відтак свідчить про втрату його суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

доводи захисника, який просив проводити апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого та задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України внаслідок зміни обстановки а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України,

прокурора, яка погодилась із наведеними доводами апеляційної скарги,

дослідивши надані захисником відомості про проходження обвинуваченим військової служби на даний час, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст.48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України, є нетяжким.

Також, як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування активно сприяв встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, негативно оцінює вчинок.

З наданих стороною захисту письмових інформацій, зокрема із довідки військової частини НОМЕР_3 від 02 серпня 2025 року №36/34 солдат ОСОБА_8 з 14 липня 2025 року перебуває на військовій у вказаній військовій частині за призовом під час мобілізації, що унеможливлює вчинення ним аналогічного кримінального правопорушення в майбутньому, а також безумовно свідчить про зміну обстановки, через що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним, а тому вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність.

Крім того, підтвердженням факту проходження ОСОБА_8 служби у Збройних Силах України є наявна у матеріалах справи копія довідки №2612 від 02 червня 2025 року, видана командиром військової частини НОМЕР_2 , згідно якої солдат ОСОБА_8 , перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 21 травня 2025 року по теперішній час (а.к.п. 174).

Отже, з моменту прийняття на військову службу - з 21 травня 2025 року, ОСОБА_8 набув статусу військовослужбовця та розпочав виконання військового обов`язку, з ухилення від якого був засуджений оскарженим вироком.

На переконання колегії суддів, та обставина, що ОСОБА_8 , який обвинувачується в умисному ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації набув статусу військовослужбовця під час мобілізації, проходить військову службу, свідчить про те, що внаслідок зміни обстановки ОСОБА_8 перестав бути суспільно небезпечною особою, а відтак, доцільність застосування до ОСОБА_8 заходів кримінально-правового впливу відсутня.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, а вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 травня 2025 року скасувати і кримінальне провадження за ст.336 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 404, 405, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 травня 2025 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальне провадження відносно нього за вказаною статтею закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речові докази повістку №1/1104 на ім`я ОСОБА_8 , Акт про відмову від отримання повістки від 11 квітня 2024 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді