ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1696/25 Справа № 216/6143/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі апеляційну скаргу командира військової частини ОСОБА_6 на увалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року за скаргою військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року повністю відмовлено у задоволенні скарги військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що на момент вчинення дії орган оскарження третій СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, не знаходився в межах територіальної юрисдикції Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому є підстави для повернення скарги. Але, оскільки провадження за скаргою було відкрито, тому, на виконання вимог ст. 307 ч. 2 КПК України, скарга задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі представник військової частини просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити скаргу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати внести відомості в ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя не навів мотивів такої відмови, а лише послався на адресу розташування Третього слідчого відділу ТУ ДБР.

Наголошує, що розгляд скарг на рішення, діях та бездіяльність органу досудового розслідування належить до компетенції слідчого судді суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. При цьому, при поданні скарги слід керуватися нормами чинними на момент подання відповідної скарги, а не на момент прийняття рішення, вчинення дій чи допущення бездіяльності органу досудового розслідування.

Зауважує, що є всі підстави для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину.

До судового засідання сторони апеляційного провадження не з`явились, про дату час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, а тому на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе, провести судовий розгляд за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали судового провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, а згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, а порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.

При цьому завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій є по суті всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження та щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Главою 26 Розділу ІІІ КПК України регламентований порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, 23.05.2023 вих № 2035/а посадовими особами в/ч НОМЕР_1 направлено повідомлення до ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві стосовно солдата ОСОБА_7 , в діях якого маються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Листом від 21.03.2025 р. слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_8 повідомив заявника про повернення повідомлення, оскільки відсутні фактичні данні, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 30.07.2025 р. (справа № 932/5287/25) скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтава, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у заяві про кримінальне правопорушення повернуто, враховуючи, що ТУ ДБР у м. Полтава має юридичну адресу: м. Полтава, вул. Гоголя, 25, у зв`язку з чим зазначена скарга не підлягає розгляду у даному суді, оскільки має подаватися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Повідомлення про вчинення злочину набавлене до Третього СВ (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, слідчий підрозділ якого згідно з наказом ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, який від 01.04.2025 №39 територіально розташовується у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (вул. Олександра Поля, 18Б).

Враховуючи, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100,ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК України тощо).

Наведене, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України, свідчить про те, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, слідчим суддею розглядаються саме в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

05.08.2025 року тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення до ЄРДР заяви про кримінальне правопорушення.

Отже, виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 звернувся до слідчого судді того суду, в межах територіальної юрисдикції, саме на час звернення, знаходиться орган досудового розслідування, бездіяльність якого оскаржується.

Слідчий суддя, при вирішенні питання щодо підсудності даної скарги, необґрунтовано послався на дату надання відповіді Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві - 21.03.2025 р., оскільки скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, слідчим суддею розглядаються саме в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, саме на час звернення до слідчого судді, а не на дату вчинення злочину чи бездіяльності.

Враховуючи наведене, скарга на дії посадових осіб СВ Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві підлягає розгляду саме Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки на час зверненням зі скаргою, орган бездіяльність якого оскаржується, територіально розташовується у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (вул. Олександра Поля, 18Б).

Разом з цим, слідчий суддя встановивши, що скарга не підлягає розгляду в цьому суді, відмовив у задоволенні скарги по суті, без проведення судового розгляду, дослідження матеріалів справи, дослідження обґрунтування скарги та викладення мотивів прийняття рішення про відмову в задоволенні. Отже, слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень під час вирішення питання про прийняття скарги військової частини на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР.

Також, на переконання колегії суддів, поза увагою слідчого судді залишились вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема, право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71) Також рішення у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, № 4451/70 ) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим суддею незаконно відмовлено в задоволенні скарги з мотивів невідповідності її розгляду за територіальною підсудністю, водночас висновки суду про звернення представника військової частини до неналежного суду також є помилковими та не ґрунтуються на вимогах закону. А тому, прийняте рішення слідчого судді є таким, що підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду, оскільки фактично скарга командира військової частини не розглядалась слідчим суддею по суті доводи скарги не досліджувались слідчим суддею, а тому не можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 376, 404-407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу командира військової частини ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року за скаргою військової частини НОМЕР_1 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, скасувати та направити на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді