Дата документу 11.09.2025 Справа № 335/8089/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/834/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/8089/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ), раніше не судимий,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15:45 год. 29 жовтня 2025 року, без визначення застави.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_8 інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що додані до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріали містять багато розбіжностей, підозра ґрунтується виключно на показах свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які до допиту в якості свідків мали статус затриманих у скоєнні злочину. Ризики, на які посилається орган досудового розслідування, є необґрунтованими та недоведеними. Вважала, що перебуваючи на запобіжному заході, не пов`язаному з триманням під вартою, ОСОБА_8 жодним чином не зможе перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків чи знищити будь які докази, адже ухвалою може бути винесена заборона на спілкування з іншими учасниками кримінального провадження. Сама по собі тяжкість інкримінованого злочину та покарання за нього не можуть бути підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. Слідчий суддя не взяв до уваги покази ОСОБА_8 про те, що він відпочивав з родиною у м.Львові та його було затримано не при спробі перетину державного кордону, а на звичайному блок пості між населеними пунктами і вже за негласною вказівкою співробітників поліції м.Запоріжжя доставили до пункту державного кордону для очікування поліцейських з м.Запоріжжя. Таким чином, ОСОБА_8 добу перебував у відділі прикордонної служби в якості затриманого, поки поліцейські звертались до суду з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Крім того, зауважила, що ОСОБА_8 сумлінно виконував всі покладені на нього судом обов`язки при обранні запобіжного заходу раніше, що свідчить про відсутність факту переховування від органів досудового розслідування та суду та належну процесуальну поведінку. Також звернула увагу на наявність у ОСОБА_8 посвідчення учасника бойових дій, що свідчить про те, що ОСОБА_8 мужньо захищав суверенність України від збройної агресії рф.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор висловив заперечення проти скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 в межах кримінального провадження №0000145 від 13 серпня 2025 року звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 30 серпня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК кримінального правопорушення.

З посиланням на обґрунтованість підозри та наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК злочину та наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, а тому дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Положеннями ст.178 КПК визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 вказаних вимог закону дотримався у повному обсязі.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею письмовими доказами, зокрема показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відеозаписами за камер відеоспостереження, якими зафіксовано рух автомобіля підозрюваного в місцях, де відбувались зустрічі ОСОБА_8 із іншими підозрюваними перед вчиненням ними нападу на потерпілого.

Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

При цьому, судова колегія бере до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях, які є частиною національного законодавства України та джерелом доказів у відповідності до ст.ст.1, 8 і 9 КПК, ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

В іншому своєму рішенні Суд наголосив (справа «Чеботарь проти Молдови» від 13 лютого 2008 року), що «для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст.5 п.1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання. При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою або затримання особи».

Крім того, зазначені обставини підлягають обов`язковому встановленню як під час досудового розслідування, так і при судовому розгляді провадження.

На даній початковій стадії досудового розслідування, виходячи із аналізу наданих слідством доказів, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про доведеність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри є неспроможними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими та погодився з існуванням ризиків, заявлених у клопотанні, а саме передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

На існування заявлених ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який у відповідності до ч.6 ст.12 КК є особливо тяжким, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК.

Зазначені обставини, на переконання колегії суддів, дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення його вини буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів також звертає увагу на наявні в матеріалах провадження відомості щодо перебування ОСОБА_8 у Львівській області в період з 26 по 31 серпня 2025 року та намагання останнього виїхати за межі України, зокрема з порушенням встановленого порядку, за що 30 серпня 2025 року ОСОБА_8 було затримано та складено стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП, а тому передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК ризик є досить високим.

Твердження захисника про те, що слідчий суддя не взяв до уваги покази ОСОБА_8 про те, що він відпочивав з родиною у м.Львові та його було затримано не при спробі перетину державного кордону, а на звичайному блок пості між населеними пунктами, та в подальшому доставлено до пункту державного кордону, є неспроможними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_8 від 30 серпня 2025 року та протоколом ЗхРУ №008447Е від 31 серпня 2025 року про вчинення ОСОБА_8 передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення (за спробу перетину державного кордону України з Румунією поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України).

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 сумлінно виконував всі покладені на нього судом обов`язки при обранні запобіжного заходу раніше, що свідчить про відсутність факту переховування від органів досудового розслідування та суду та його належну процесуальну поведінку, не спростовує існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику.

Крім того, існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може вдатися до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено усі обставини вчиненого кримінального правопорушення, не ідентифіковано та достовірно не встановлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, не виявлені та не вилучені усі об`єкти та речі, що мають та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, не встановлені всі особи, які можуть бути причетні до організації та вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні судова колегія зазначає, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може шляхом погроз, залякувань, вмовлянь або іншим чином незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань або відмови від наданих раніше свідчень, що викривають підозрюваного у вчиненні злочину, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК підлягають доказуванню, а також на об`єктивність та швидкість судового розгляду кримінального провадження, оскільки потерпілий та свідки безпосередньо ще не допитані судом, їх показання безпосередньо судом не прийняті.

З цього приводу судова колегія звертає увагу на наявність повідомлення батька одного із свідків ОСОБА_10 ОСОБА_12 , про надходження до нього від невстановленої особи погрози вбивством, що підтверджується копією витягу з ЄРДР за №0000331 від 19 серпня 2025 року за ознаками вчинення передбаченого ч.1 ст.129 КК кримінального правопорушення.

За таких обставин ризик здійснення підозрюваним спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків шляхом погроз, залякувань, вмовлянь або іншим чином з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень, є досить ймовірним.

Також є доведеним існування ризику продовження вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, з огляду на ту обставину, що він вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_13 , тим самим не довів свій умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства, однак смерть потерпілого не настала. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може продовжити кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_13 , що свідчить про наявність передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 має посвідчення учасника бойових дій, що свідчить про те, що він мужньо захищав суверенність України від збройної агресії рф, не спростовують висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри та існування вищевказаних ризиків у даному кримінальному провадженні та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину вказують про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на обґрунтованість застосування слідчим суддею запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

При цьому у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя обґрунтовано не визначав розмір застави у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4