УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 757/53188/25-к

провадження № 51 - 4318 впс 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду

Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 757/53188/25-к) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 206-2 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановила:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 757/53188/25-к) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 206-2 КК, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 був екстрадований з Федеративної Республіки Німеччина до України, яка в листі до Федерального відомства юстиції ФРН надала гарантії забезпечення прав екструдованої особи - зокрема, права на особисту участь у судовому розгляді. У листі зазначено, що у разі якщо обвинувачений заперечуватиме проти здійснення дистанційного судового провадження, суд не матиме права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції. У випадку виникнення такої обставини, яка фактично унеможливлюватиме розгляд кримінального провадження стосовно запитуваної особи, українською стороною вирішуватиметься питання про направлення кримінального провадження до суду, територіально наближеного до установи попереднього ув`язнення, у якій утримуватиметься особа. Після екстрадиції обвинувачений був поміщений до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» в Івано-Франківській області.

04 грудня 2025 року ОСОБА_5 направив на адресу Печерського районного суду міста Києва заяву, у якій зазначив, що відмовляється від участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції та враховуючи умови його екстрадиції відмовляється від етапування до міста Києва, що підтвердив і в судовому засіданні 19 грудня 2025 року.

Наразі ОСОБА_5 фактично перебуває на території Івано-Франківської області (м. Івано-Франківськ) - тобто за межами юрисдикції Печерського районного суду міста Києва, і через воєнний стан та безпекові ризики відповідний суд об`єктивно, на думку захисника, не може здійснити правосуддя у цій справі з дотриманням вимог закону, адже не здатен забезпечити явку обвинуваченого до суду. А отже, передача провадження до суду за місцем перебування обвинуваченого (м. Івано-Франківськ) відповідає критерію ефективності та процесуальної економії, і це дозволить продовжити розгляд справи без зволікань, пов`язаних з етапуванням. На думку захисника, проведення судового розгляду в м. Івано-Франківську усуне безпекові ризики, не порушуючи при цьому жодної процесуальної норми, при тому, що воєнний стан прямо передбачений законом, як підстава для зміни територіальної підсудності (ч. 1 ст. 34 КПК).

З урахуванням вказаного, посилаючись на положення передбачені ч. 1 ст. 34 КПК та з огляду на наявність виняткового випадку, з метою забезпечення оперативності та ефективності провадження, захисник вважає, що справу можна передати до іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, або у разі неможливості здійснити правосуддя визначеним судом, в тому числі, у зв`язку з такими надзвичайними обставинами, як режим воєнного стану.

Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду клопотання, проте, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у клопотанні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 34 КПК передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до інформації, наданої Печерським районним судом міста Києва, у провадженні судді ОСОБА_6 перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 206-2 КК.

На даний час зазначене кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Звертаючись з клопотанням, захисник, серед іншого, зазначив, що у листі Офісу Генерального прокурора до Федерального відомства юстиції ФРН було зазначено про те, що в разі якщо обвинувачений заперечуватиме проти здійснення дистанційного судового провадження, суд не матиме права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції, і у випадку виникнення такої обставини, яка фактично унеможливлюватиме розгляд кримінального провадження стосовно запитуваної особи, українською стороною вирішуватиметься питання про направлення кримінального провадження до суду, територіально наближеного до установи попереднього ув`язнення, у якій утримуватиметься особа.

Із заяви обвинуваченого ОСОБА_5 , долученої до клопотання захисника, видно, що останній відмовився від здійснення кримінального провадження в режимі відеоконференції в порядку ст. 336 КПК.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.8 КПК принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язує українські суди при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з ст. 34 КПК, до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду.

Захисник у своєму клопотанні, зокрема зазначив і про те, що фізична присутність обвинуваченого в залі суду міста Києва наразі неможлива, оскільки він перебуває в місці несвободи на території іншої області, а його етапування до міста Києва ускладнено дією воєнного стану та пов`язаними з цим безпековими обмеженнями, однак останній наполягає на реалізації свого права бути фізично присутнім у суді, і його позиція, на думку захисника, узгоджується з наданими Україною міжнародними зобов`язаннями під час екстрадиції - гарантіями особистої участі у процесі.

Для створення належних умов утримання екструдованих осіб, а також переданих в Україну для відбування покарання у відповідності із Законом України від 21 листопада 2023 року № 3480-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення дотримання прав і свобод засуджених, переданих в Україну для відбування покарання, а також осіб, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку» визначено місця утримання, віддалені від зони бойових дій, які переважно знаходяться в західній частині України.

Так, відповідно до наказу Міністерства юстиції України для засуджених, переданих в Україну для відбування покарання, а також осіб, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну до кримінальної відповідальності або виконання вироку, визначено місця утримання, віддалені від зони бойових дій у 19 установах виконання покарань, обладнаних укриттями.

Державна установа «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» включена до переліку таких установ.

Разом із тим у згаданому переліку відсутні установи попереднього ув`язнення на території міста Києва, а державна установа «Київський слідчий ізолятор» не обладнана укриттям. У зв`язку з цим, поміщення ОСОБА_5 в указану установу попереднього ув`язнення, яка не обладнана укриттям, порушить гарантії його достатнього захисту від російських атак, надані німецькій стороні.

Держава Україна при виконанні умов екстрадиції (видачі) ОСОБА_5 надала гарантії Федеральному відомству юстиції ФРН, відповідно до яких:

- у разі видачі ОСОБА_7 в Україну та застосування до нього слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його буде поміщено до державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)», що в західній частині України (м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області), та максимально віддалена від зони ведення активних бойових дій, розпочатих 24 лютого 2022 року внаслідок повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України;

- судовий розгляд справи стосовно особи здійснюватиметься судом у режимі відеоконференції у випадку, якщо проти цього не заперечуватиме обвинувачений. У разі якщо обвинувачений заперечуватиме проти здійснення дистанційного судового провадження, суд не матиме права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції. У випадку виникнення такої обставини, яка фактично унеможливлюватиме розгляд кримінального провадження стосовно запитуваної особи, українською стороною вирішуватиметься питання про направлення кримінального провадження до суду, територіально наближеного до установи попереднього ув`язнення, у якій утримуватиметься особа. Таке рішення може бути ухвалене Верховним Судом за результатами розгляду клопотання сторони кримінального провадження або за поданням місцевого суду.

Ураховуючи зазначене та керуючись статтями 1, 8 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією «Про захист прав та основоположних свобод», а також Європейською конвенцією «Про видачу правопорушників», з метою виконання умов міжнародних договорів та з метою забезпечення оперативності й ефективності судового розгляду, Суд убачає підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з Печерського районного суду міста Києва до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Керуючись ст. 34 КПК, колегія суддів

постановила:

Клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Кримінальне провадження (справа № 757/53188/25-к) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 206-2 КК, направити з Печерського районного суду міста Києва до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області для розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8