Справа № 305/4769/25
Номер провадження 1-кп/305/507/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої направлено клопотання, ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню №000339 від 07.08.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на час вчинення діяння - військовослужбовця, номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", раніше не судимого, на утриманні осіб не має,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 у достовірно невстановлений точний час, однак не пізніше 06.08.2025, перебуваючи за місцем свого проживання у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , у ході суперечки, яка виникла на побутовому грунті з своєю гостею громадянкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , з метою позбавлення життя останньої, тобто реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинив насильницькі дії по відношенню до неї, а саме завдав їй один удар кухонним ножем у область шиї, а надалі, з метою довести свій злочинний умисел, на позбавлення потерпілої життя до кінця, охопив руками її шию, здавлюючи її, в результаті чого від механічної асфіксії, спричиненої задушенням ОСОБА_7 померла на місці події.

Відповідно до висновку стаціонарної комісійної судової-психіатричної експертизи, проведеної Закарпатської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», (м. Берегово), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді психічних і поведінкових розладів в результаті вживання алкоголю у вигляді виражених стійких змін особистості (F10.71). У період часу, що відноситься до скоєного ним правопорушення, тобто 07.08.2025 року, ОСОБА_4 виявляв ознаки гострого психотичного розладу Алкогольного делірію, який позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до положення ст. 92 КК України.

Оскільки у ході досудового розслідування здобуто дані, які свідчать про вчинення психічно хворим ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку, враховуючи ступінь клінічного прояву психічного розладу у ОСОБА_4 , з огляду на ступінь суспільної небезпеки та можливість повторного вчинення ним суспільно небезпечного діяння через наявний у нього психічний розлад, з цих підстав слідчий у клопотанні порушує питання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Просив застосувати щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричний лікарні із суворим наглядом, з підстав, наведених у клопотанні.

Особа, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що не розуміє, про що його питають.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи вважає, що клопотання слід задовольнити.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд доходить такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру та госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 503 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

Дослідивши матеріали клопотання та дослідивши надані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Доведеність вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

-витягом з ЄРДР №000339 від 07.08.2025, відповідно до якого 07 серпня 2025 року близько 13:30 сусідами у будинку АДРЕСА_1 , виявлено без ознак життя тіло громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , з наявними тілесними ушкодженнями на шиї, а саме видимими слідами здавлення та колото-різаною раною. За вказаною адресою також виявлено мешканця вказаного будинку - громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тілесними ушкодженнями у вигляді різаної рани у області статевого органу;

-протоколом огляду місця події від 07.08.2025 та ілюстративними таблицями до протоколу огляду місця події, якими встановлено, що об`єктом огляду є житловий будинок АДРЕСА_1 , в кімнаті будинку на ліжку виявлено без ознак життя тіло громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шкірних покривах передньої поверхні шиї на рівні персевидного хряща горизонтального напрямку розмірами 0,5 на 0,2 см, з якої просочується невелика кількість рідкої крові. По всіх передніх бокових поверхнях шиї множинні різнонаправлені червоного кольору садна;

-висновком експерта від 02.09.2025 №СЕ-19/107-25/10714-Д, згідно якого сліди пальців рук розміром 15х20 мм та 12х22 мм на відрізку клейкої стрічки «скотч» №5, які вилучені з внутрішньої та зовнішньої поверхні вхідних дверей та дверної рами будинку розташованого в АДРЕСА_1 придатні для ідентифікації, а сліди папілярних ліній на відрізках клейких стрічок «скотч» №1, №3, №4 та слід пальця руки на відрізку клейкої стрічки «скотч» №2- непридатні для ідентифікації особи. Сліди пальців рук розміром 15х20 мм та 12х22 мм на відрізку клейкої стрічки «скотч» №5 залишені потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 ;

-висновком експерта №1665 від 02.09.2025, відповідно до якого в результаті проведеної судово-медичної (токсикологічної) експертизи крові з вени громадянина ОСОБА_4 , 1986р.н. експерт прийшов до наступного підсумку: в крові не виявлено: метиловий, етиловий, н-пропіловий, н-бутиловий, н-аміловий спирти та їх ізомери. (Забір крові проведено: 08.08.2025р., час забору 11:05 год.);

-висновком експерта №100 від 07.08.2025, яким встановлено, що у гр.-на ОСОБА_4 виявлено тілесні пошкодження у вигляді травматичної ампутації статевого члена. Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії гострого краю гострого предмету та вкладаються в строк події що мала місце 07.08.2025 р. Локалізація ушкодження дозволяє можливість спричинення сам собі. Вищевказані тілесні пошкодження являли небезпеку для життя в момент спричинення, а також привели до стійкої втрати загальної працездатності більше 33% (втрата статевої або репродуктивної функції) і згідно Наказу №6 від 17.01.1995 р. МОЗ України відносяться до тяжких тілесних пошкоджень. Яких-небудь інших тілесних пошкоджень в наданій мед. документації не зазначено;

-висновком експерта №136 від 07.08.2025, згідно якого смерть громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 насильницька і наступила від механічної асфіксії внаслідок здавлення органокомплексу шиї.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 372 від 09.10.2025, ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді психічних і поведінкових розладів в результаті вживання алкоголю у вигляді виражених стійких змін особистості (F10.71). У період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, тобто 07.08.2025, ОСОБА_4 виявляв ознаки гострого психотичного розладу - Алкогольного делірію, який позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності вказані докази узгоджуються між собою, є достатніми та взаємопов`язаними, тому суд покладає їх в основу судового рішення.

У судовому засіданні установлено, що у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру: госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Отже, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у стані неосудності та на час судового розгляду є неосудним.

Відповідно до ч. 2ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 115 КК України, однак останній не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки під час вчинення суспільно-небезпечного діяння він страждав і на цей час страждає на психічне захворювання у вигляді психічних і поведінкових розладів в результаті вживання алкоголю у вигляді виражених стійких змін особистості (F10.71), внаслідок чого перебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 503 КПК України, кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_4 , а також ступінь небезпечності останнього для інших осіб.

Таким чином, з огляду на небезпечність ОСОБА_4 внаслідок його психічного стану для самого себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою, до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , обраний ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 02.01.2026 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили слід залишити без змін.

Відповідно до ст.124 КПК України стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено.

Тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертиз, а саме за проведення судової експертизи №СЕ-19/107-25/10714-Д від 02.09.2025 у сумі 2674,20 гривень віднести за рахунок держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази в кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 372, 376, 512, 513, 516 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом в примусовому порядку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , обраний ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 02.01.2026 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/107-25/10714-Д від 02.09.2025 у сумі 2674,20 гривень - віднести за рахунок держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1