Справа № 489/2126/25
кримінальне провадження
№1-кп/489/680/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 р. м. Миколаїв

Інгульський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001495 від 16.12.2024 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не судимого в силу ст. 89 КК України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2024, приблизно о 17.00 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 33 по вул. Південна в м. Миколаєві, переслідуючи корисливий мотив, знайшов банківську карту належну ОСОБА_6 , яка відкрита в банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що прив`язана до банківського рахунку (IBAN) НОМЕР_2 , яка в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХII від 02 жовтня 1992 року, п.1.27, п.1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» №2346-III від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-III від 7 грудня 2000 року та примітки до ст.357 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, відповідає визначенню поняття «офіційний документ», оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру та видана повноважною особою юридичної особи, а саме, - імітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з дотриманням визначеної законом форми і містить передбачені законом реквізити.

В подальшому ОСОБА_4 , в результаті раптового умислу, залишив собі її, привласнивши тим самим вказану банківську картку, маючи на меті подальше використання її у власних корисливих цілях, а саме - для таємного викрадення грошових коштів, позбавивши таким чином потерпілу можливості використовувати зазначену карту за призначенням та в подальшому не вчинивши жодних дій щодо повернення її власнику, правоохоронним органам чи АТ КБ «ПРИВАТБАНК», після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Крім того, 24.02.2022 на всій територій України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, останній раз 15.01.2025 строком на 90 діб, тобто до 09.05.2025.

14.12.2024, в період часу з 17:15 по 22:08 год., ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, з метою власного незаконного збагачення, діючи з єдиним умислом, направленим на викрадення грошових коштів, умисно таємно викрав за допомогою банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з банківського рахунку НОМЕР_2 ) грошові кошти, що належать ОСОБА_6 , шляхом придбання товарів та оплати їх вищевказаною банківською картою в магазинах на території Інгульського району міста Миколаєва, а саме:

- 14.12.2024 о 17:15 год. в магазині «Заваркин» за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 37 придбав товару на суму 44,00 гривні;

- 14.12.2024 о 20:52 год. в магазині «Гастроном» за адресою: м. Миколаїв, вул. Театральна, 25-А на суму 93,00 гривні;

- 14.12.2024 о 20:57 год. в магазині «Гастроном» за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 41-А на суму 277,50 гривень, о 21:32 на суму 221,20 гривень, о 21:41 год. на суму 59, 00 гривень,о 21:45 год. на суму 88,40 гривень;

- 14.12.2024 о 21:01 год. в магазині «Міда» за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 41, корп. 2 на суму 200,00 гривень, о 21:01 на суму 79,40 гривень;

- 14.12.2024 о 21:14 год. в магазині «АТБ» за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 39А/1 на суму 432,10 гривні;

- 14.12.2024 о 21:18 год. в магазині «Гастроном» за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 35-В на суму 353,00 гривень, о 21:19 на суму 5,00 гривень, о 21:22 год. на суму 220,00 гривень, о 22:01 год. на суму 490,00 гривень, о 22:02 год. на суму 490,00 гривень, о 22:02 год. на суму 345,00 гривень, о 22:03 год. на суму 384.00 гривень, о 22:05 год. на суму 73,00 гривень, о 22:07 год. на суму 490,00 гривень, о 22:07 год. на суму 49,00 гривень, о 22:08 год. на суму 223,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 616,60 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів; за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор під час судового розгляду уклали угоду про визнання винуватості, в якій досягли згоди, у зв`язку з зобов`язанням обвинуваченого беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні, про призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно визнав свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, просив затвердити угоду, зазначив що відшкодував повністю шкоду.

Потерпіла ОСОБА_6 відповідно до вимог ч.4 ст. 469 КПК України надала свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , не заперечувала проти затвердження угоди та призначення узгодженого сторонами покарання, будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Суд, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, приходить до висновку, що є підстави для затвердження угоди.

Так, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та Закону, оскільки ст.469 КПК України допускає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, у разі надання потерпілим (всіма потерпілими) письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, якими і є кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, за якими кримінальні правопорушення правильно кваліфіковано, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим та ним вчинені дії, які є підставою для укладення угоди.

Крім того, сторони угоди згодні на призначення узгодженого ними виду і міри покарання. Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором, на підставі якої ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ст.ст.100, 374, 375, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

Угоду про визнання винуватості від 31.07.2025, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у вигляді 1 року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази - оптичні носії CD-R та DVD-R диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001495.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя