Справа № 276/1679/25
Провадження по справі 1-кс/276/308/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року селище Хорошів

Слідчий суддя Хорошівського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бориси Глобинського району Полтавської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, не є особою з інвалідністю, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, кримінальне провадження №0000154 від 27.07.2025, -

в с т а н о в и в :

23.09.2025 слідчий СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування до 27.10.2025, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, а саме у тому, що 26.07.2025 близько 20 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який перебував на автодорозі між населеними пунктами Кропивенка та Рижани Хорошівської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, та який зустрів в указаному місці ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи, з використанням своїх геніталій стосовно останньої.

У вказаний день, час та місці, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на проїжджій частині автодороги між населеними пунктами Кропивенка та Рижани Хорошівської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, використовуючи фізичне насильство, що виразилося у застосуванні сили до ОСОБА_7 , спричиненні їй тілесних ушкоджень та подоланні її волі до спротиву, без добровільної згоди останньої, затягнув її до лісосмуги.

Надалі, ОСОБА_5 , використовуючи фізичний примус, тиск та погрози, подолав супротив ОСОБА_7 , вчинив дії сексуального характеру, що полягали у введенні свого статевого члена у піхву, анальний отвір та ротову порожнину потерпілої, внаслідок чого зґвалтував її, чим порушив статеву свободу та недоторканість ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 29.07.2025 до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 24.09.2025, без визначення розміру застави.

В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий зазначив, що на даний час, не зменшився ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів органу досудового розслідування та суду, оскільки останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі.

Також, не зменшився ризик впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 може впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, останній матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, впливати на останніх. Крім того, під час вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 застосовував фізичну силу, з метою подолання опору потерпілої під час вчинення відносно ним злочину, що вказує на те, що останній може незаконно впливати на потерпілу з метою встановлення повних та всебічних, обставин та події даного кримінального правопорушення.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити нові кримінальні правопорушення є те, що останній, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185, 186, 289 КК України, останній раз засуджений 11.04.2023 Світловодським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки та, будучи звільненим 09.10.2024 з місць позбавлення волі, після відбування призначеного судом покарання ОСОБА_5 , маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин - зґвалтування, що свідчить про можливість вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що на даний час не має об`єктивної можливості завершити досудове розслідування кримінального провадження, тому наразі виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження строку дії вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи те, що строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 24.09.2025, при цьому ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, орган досудового розслідування ставить питання про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановленого ухвалою слідчого судді Хорошівського районного суду від 29.07.2025.

Постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 27.10.2025 включно, оскільки закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні в межах двох місячного строку неможливо з об`єктивних причин, так як на даний час залишаються невиконаними одна молекулярно-генетична експертиза та дві судові цитологічні експертизи.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 заперечила щодо застосування найбільш суворого запобіжного заходу підозрюваному. Зазначила, що доказів існування ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не надано, останні не підтверджені та не доведені прокурором. Крім цього, тяжкість вчиненого правопорушення саме по собі не може свідчити про підтвердження ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. В клопотанні не обґрунтовано та не доведено яким чином ОСОБА_5 перешкоджатиме кримінальному провадженню. Відсутня також мотивація того, чому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного. На переконання захисника, щодо ОСОБА_5 може бути обраний інший запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав висловлену позицію свого захисника та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, вказавши, що не буде переховуватись від органів досудового розслідування, не чинитиме тиску на потерпілу та свідків, а буде сприяти слідству. Наразі він влаштований на роботу неофіційно, має постійне місце проживання, хоче долучитися до лав ЗСУ та примиритись з потерпілою.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу слідчий суддя враховує наступні обставини.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа, можливо, вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11 січня 2001, §45).

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 вчинив дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, на даній стадії доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів, зокрема даними: протоколу огляду місця події (місця вчинення кримінального правопорушення) від 26.07.2025; протоколу затримання ОСОБА_5 від 27.07.2025; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 28.07.2025; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 27.07.2025; протоколу впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 ; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 27.07.2025; висновку судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 від 01.09.2025; висновку судово-медичної експертизи підозрюваного ОСОБА_5 від 01.08.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину, який йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими. Виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, та вказане може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років (ч. 1 ст. 152 КК України), може вдатися до відповідних дій.

Продовження існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі, те що останній раніше неодноразово судимий, останній раз 11.04.2023 Світловодським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Крім того, ОСОБА_5 в період з 2011 по 2024 притягувався до кримінальної відповідальності одинадцять разів, неодружений, немає міцних соціальних зв`язків, немає постійного місця проживання, офіційно ніде не працює.

Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення та може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказів у кримінальному провадженні, впливати на останніх, оскільки свідки та потерпіла у даному кримінальному провадженні є знайомими останнього та проживають в одному населеному пункті, що вказує на можливість в подальшому вчинення будь яких дій як фізичного, так і морального характеру з метою зміни дачі показів чи відмови від їх надання з метою подальшого уникнення від кримінальної відповідальності.

Також, керуючись п.4 ч.1 ст.177 КПК України, не виключено можливість, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом не прибуття чи несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання підозрюваного

під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому злочину, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали. Вказані підстави зазначені в ухвалі слідчого судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 29.07.2025 року.

Слідчий суддя не погоджується з доводами захисту про те, що відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Так, як ОСОБА_5 в період з 2011 по 2024 притягувався до кримінальної відповідальності одинадцять разів, не одружений, немає міцних соціальних зв`язків, немає постійного місця проживання, офіційно ніде не працює.

Слідчий суддя зважає й на те, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 вчинено в умовах діючого в Україні воєнного стану, що може свідчити про відсутність факторів, які б стримували підозрюваного до вчинення протиправних дій, а звідси - і до належного виконання ним процесуальних обов`язків.

Крім цього, вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя враховує також стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, розпочатого лише 27.07.2025, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152 Кримінального кодексу України, що відноситься до нетяжкого злочину.

Всі ці обставини у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання слідчого судді, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним вище ризикам.

Обставини по справі з часу застосування запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує також об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні до закінчення строку дії ухвали Хорошівського районного суду Житомирської області від 29.07.2025 року, якою підозрюваному встановлено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.09.2025 року, з огляду на необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, на які вказує слідчий і прокурор, зокрема: молекулярно-генетичної експертизи та дві судові цитологічні експертизи.

З огляду на те, що постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 27.10.2025 включно, а тому слідчий суддя вважає за можливе продовжити строк запобіжного заходу для підозрюваного, у межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 152 КПК України, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 вчинено із застосуванням фізичного насильства, слідчий суддя, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

За таких обставин, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 жовтня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 27 жовтня 2025 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1