УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000104 від 13.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 12.06.2025 з заявою звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить прийняти міри до невідомої особи, що підробила документи, на підставі яких було здійснено перереєстрацію земельною ділянки з кадастровим номером :01:001:0219 за адресою: АДРЕСА_1 ).

Допитаний по суті провадження гр. ОСОБА_4 , повідомив, що на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії АБ № 679856 виданого 29 червня 2006 року Управлінням земельних ресурсів у Вінницькому районі на підставі Договору дарування земельної ділянки від 14.10.2004 року за № 1485, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 , його матері ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 0,0735 га, кадастровий номер :01:001:0219, що була розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва. Водночас, після смерті матері 27.09.2016 ОСОБА_4 не встиг оформити спадщину. У подальшому ОСОБА_4 стало відомо що зазначена земельна ділянка виставлена на продаж, та, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить іншій особі - ОСОБА_7 .

Згідно із відомостями Держгеокадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0219, 20.08.2024 року було внесено державним реєстратором Турбівської селищної ради ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 зазначену земельну ділянку за ціною 203 298 грн. Тобто відомості про право власності внесено до реєстру речових прав через майже 17 років.

У подальшому ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство Центральна регіональна філія ДП «УкрДАГП», на замовлення ОСОБА_10 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0219 на дві: 3 кадастровими номерами :02:114:0297 та :02:114:0296.

Згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 31.10.2024 право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:114:0297 та :02:114:0296 зареєстровано за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Катеринопільським РВ УМВС України в Черкаській області 01.06.2011, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

14.11.2025 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області справа № 127/32669/25 від 16.10.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_12 , що за адресою: АДРЕСА_3 . В ході проведення обшуку у приміщенні кухні виявлено та вилучено два витяги з реєстру нерухомості за номерами 949 та 734, які поміщено до спец пакету НПУ NPU 5881570, три записника з чорновими записами, які поміщено до спец пакету НПУ NPU 6298339.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України «Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104 затверджено «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Так, постановою слідчого СВ Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 14.11.2025 вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 98 КПК України вилучені в ході огляду грошові кошти мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою забезпечення належного досудового розслідування, збереження речового доказу та недопущення можливості його втрати або знищення виникла необхідність в отриманні дозволу слідчого судді на арешт вказаного предмету.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання, а також надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав у повному обсязі.

ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив, тому відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання розглядається у його відсутність.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищезазначене майно являється джерелом доказів, при дослідженні яких необхідно буде встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також в подальшому виникне необхідність у проведенні ряду експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які вилучені 14.11.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 , що за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вони мають значення речового доказу та доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на речі вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:

- два витяги з реєстру нерухомості за номерами 949 та 734;

- три записника з чорновими записами.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя