Справа № 642/5227/24
Провадження № 1-кп/642/224/25
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

заставодавця ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження №000534 від 21.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Холодногірського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , 1978 року народження, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року дане кримінальне провадження було зупинено у зв`язку із призовом обвинуваченого ОСОБА_4 на військову службу за мобілізацією до його звільнення з військової служби, але не пізніше завершення воєнного стану в Україні.

28.11.2025 ухвалою суду судове провадження з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №000534 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України було відновлено.

10.11.2025 року на адресу суду надійшли клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та заставодавця ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на особисте зобов`язання та повернення застави заставодавцю ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовані тим, що 14.06.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського (на теперішній час Холодногірського) районного суду м. Харкова по кримінальному провадженню №000534 відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 60 560 гривень, яку 12.08.2024 року було внесено матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_4 13.08.2024 з-під варти. Цією ж ухвалою на ОСОБА_4 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Під час застосування запобіжного заходу та визначення розміру застави ОСОБА_4 слідчій суддя ухвалою від 14.06.2024 встановив існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Сторона захисту звертає увагу, що з моменту продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 пройшло більше 1 року та 2 місяців і наявність ризиків, зазначених судом при його обранні на даний час значно зменшилася або перестала існувати зовсім. Матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів того, що ОСОБА_4 має намір чи може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. ОСОБА_4 бездоганно виконував та виконує покладений до нього процесуальний обов`язок прибувати до суду за кожною вимогою. Сторона захисту звертає увагу, що після визначення розміру застави судом ОСОБА_4 не зробив будь яких спроб на переховування від органів досудового слідства і суду. Після внесення застави ОСОБА_4 13 серпня 2024 року звільнився з ДУ «Харківський слідчий ізолятор, а 15 вересня 2024 року був призваний на військову службу яку проходить в військовий частині НОМЕР_1 . Вказана обставина значно знижає наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК У країни. ОСОБА_4 перебуває на військовій службі, знаходиться під наглядом командування військової частини та постійно під наглядом свого безпосереднього начальника, виконує бойові завдання. Крім того ОСОБА_4 має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки. Крім того, наявність ризику у вигляді можливості незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні також зменшився. З моменту відкриття матеріалів кримінального провадження пройшло більше року. Копію обвинувального акту ОСОБА_4 отримав. До призову на військову службу він вільно пересувалася та мав можливість контактувати з ким будь. Разом з цим матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів того, що ОСОБА_4 намагався впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення носить суто абстрактний характер. ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується у військовій частині позитивно. На час подання клопотання, суд вже розглядає обвинувальний акт відносно закінченого злочину, який ОСОБА_4 скоїв на думку сторони обвинувачення, досудове слідство закінчено. Як зазначалося вище ОСОБА_4 проходить військову службу в військовий частині НОМЕР_1 та фактично цілодобово перебуває під контролем командування. Таким чином наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , на даний час відсутня. Сторона захисту вважає, що військова агресія Російської Федерації проти України, воєнні дії по всій території України, проходження ОСОБА_4 військової служби в ЗСУ а також зниження ризиків зазначених судом під час застосування запобіжного заходу та визначення розміру застави ОСОБА_4 є новими обставинами, яка перебувають у безпосередньому взаємному зв`язку із застосованим щодо нього запобіжним заходом. Виникнення цих обставин може зумовлювати зміну застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який. Крім того, після притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 втратив заробіток. Будь - яких накопичень або цінного майна у нього також немає. Тобто самостійно внести встановлений розмір застави ОСОБА_4 не мав жодної можливості. Для внесення встановленого судом розміру застави, його мати - заставодавець ОСОБА_6 вимушена була позичати гроші, вона є пенсіонеркою з розміром пенсії 3075,00 грн. Встановлені кошти були внесені ОСОБА_6 в якості застави. Враховуючі ту обставину, що строк запобіжного заходу - застави в ухвалі суду не зазначено, розгляд справи може тривати не один рік, сама по собі застава стала непомірною ношею для ОСОБА_6 . З огляду на викладене, сторона захисту та заставодавець вважають що застава у межах 60560 грн., яка внесена пенсіонеркою ОСОБА_6 , є такою, що не співвідноситься з даними про особу ОСОБА_4 , обставинами кримінального правопорушення та є завідомо непомірною для нього та ОСОБА_6 . З урахуванням викладеного просять змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на особисте зобов`язання та повернути заставу заставодавю ОСОБА_6 у сумі 60560 гривень.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав доводи клопотання і просив його задовольнити

У судовому засіданні заставодавець ОСОБА_6 просила задовольнити клопотання, змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на особисте зобов`язання та повернути заставу з підстав викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та заставодавця ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на особисте зобов`язання та повернення застави заставодавцю заперечувала, вважає, що клопотання не підлягають задоволенню, оскільки нові обставини для зміни запобіжного заходу відсутні та продовжують існувати ризики кримінального провадження, на даний час справа не розглянута та не відпали обставини, які були підставами винесення відповідної ухвали про застосування запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.06.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського (на теперішній час Холодногірського) районного суду м. Харкова по кримінальному провадженню №000534 відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 60 560 гривень, яку 12.08.2024 року було внесено матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_4 13.08.2024 з-під варти. Цією ж ухвалою на ОСОБА_4 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 слідчий суддя визначив: -ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; -ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні; - ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

На підставі статті 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник мають право подати клопотання про зміну запобіжного заходу. Суд зобов`язаний розглянути клопотання обвинуваченого згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: -наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; -наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; -недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України визначений невичерпний перелік обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Це кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду. З огляду на стадію кримінального провадження та той факт, що захист не посилається на відсутність обґрунтованої підозри, суд не вирішує питання щодо обґрунтованості підозри, однак оцінює критерії, визначені у статті 178 КПК України, та ризики, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України і які встановлені ухвалою слідчого судді при обранні запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не уповноважений перевіряти обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо свідчать про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює факти, що виникають у зв`язку з плином кримінального провадження і можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або спосіб його виконання.

В обґрунтування зміни запобіжного заходу захисник та заставодавеуь посилаються на такі обставини: належна процесуальна поведінка обвинуваченого; військова агресія Російської Федерації проти України: воєнні дії по всій території України; проходження ОСОБА_4 військової служби в ЗСУ, а також зниження ризиків зазначених судом під час застосування запобіжного заходу та визначення розміру застави.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачена однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Отже, ризики слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення. Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Наданих стороною захисту відомостей недостатньо для висновку суду про відсутність ризику переховування. Суд погоджується з твердженням захисту про належність процесуальної поведінки обвинуваченого. Разом з тим, явка за викликом до суду є обов`язком обвинуваченого відповідно до статті 42 КПК України і не залежить від наявності чи відсутності запобіжного заходу. В свою чергу, наявний запобіжний захід у виді застави і законодавча можливість її стягнення у випадку неявки без поважних причин стимулює обвинуваченого належним чином виконувати цей обов`язок.

Зважаючи на те, що судом ще не допитані свідки у цьому кримінальному провадженні, суд не вдається до переоцінки встановленого в попередній ухвалі про застосування запобіжного заходу ризику впливу на свідків. Так, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Отже, ризик незаконного впливу обвинуваченого на інших учасників кримінального провадження існуватиме до моменту безпосереднього отримання та дослідження судом їхніх показань.

Твердження захисника про недієвість застави, оскільки в разі порушення обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, він не понесе жодної відповідальності, суд відхиляє. Адже механізм дії запобіжного заходу у вигляді застави передбачений безпосередньо процесуальним законодавством, відповідно до якого зазначено, що внести заставу може будь-яка особа (фізична та юридична) з відповідними наслідками для такої особи. Тому факт внесення застави іншою особою не свідчить про недієвість або неактуальність цього запобіжного заходу. Внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу. Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного (обвинуваченого) та накладає відповідні зобов`язання не тільки на нього, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця). Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню (згоди). При цьому відповідний статус заставодавця не вичерпується самим лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки, погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Водночас така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

В світлі наявних ризиків кримінального провадження суд не може погодитися з захисником та заставодавцем про достатність запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання. Тому для забезпечення в подальшому належної процесуальної поведінки обвинуваченого суд вважає за необхідне залишити йому запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи положення ст.ст.182, 194 КПК України, запобіжний захід у вигляді застави є з необмеженим строком, а термін у два місяці встановлюється лише для обов`язків, покладених на підозрюваних, обвинувачених слідчим суддею, судом на підставіст.194 КПК України.

Згідно ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Під час застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави слідчим суддею перевірені обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, а також встановлені докази, які обґрунтовують ці обставини.

Доводи захисника та заставодавця про виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не впливають ані на чинність застосованого запобіжного заходу, ані на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Наведені захисником та заставодавцем обставини у сукупності із наданими доказами не є достатніми для прийняття рішення про зміну застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Щодо клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та заставодавця ОСОБА_6 про повернення суми застави заставодавцю ОСОБА_6 слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості такого провадження, є запобіжні заходи.

Одним із видів запобіжних заходів, згідно з ч.1 ст.176 КПК України, є застава.

За змістом ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Частиною 11 ст. 182 КПК України визначено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У свою чергу, відповідно до положень ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, застава не має каральної природи, її сутність полягає в тому, що вона виконує забезпечувальну функцію до закінчення судового розгляду і являється «стимулом» для належної поведінки особи, що притягається до кримінальної відповідальності, однак не засуджена.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави є таким заходом забезпечення, який не має встановленого строку дії та є чинним до прийняття одного з вказаних у ст. 203 КПК України рішень.

При цьому, суд наголошує, що закінчення строку дії покладених на підозрюваного/обвинуваченого обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Визначені в ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки можуть бути застосовані додатково до обраного щодо підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою. Обов`язки підозрюваного/обвинуваченого, передбачені в ч. 7 ст. 42 КПК України, покладаються на нього процесуальним законом і діють з часу набуття особою статусу підозрюваного/обвинуваченого, незалежно від застосування запобіжного заходу.

Отже, навіть після спливу строку дії покладених судом обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на підозрюваного/ обвинуваченого у кримінальному провадженні продовжують покладатися загальні процесуальні обов`язки, визначені ч. 7 ст. 42 КПК, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

З викладеного слідує, що застава згідно ст. 182 КПК України застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, проте, не лише визначених у ст. 194 КПК України і покладених на нього ухвалою слідчого судді або суду, а і тих, які перелічені у ч.7 ст.42 КПК України. Вказані обов`язки покладаються на підозрюваного/обвинуваченого протягом усього часу кримінального провадження і так само забезпечуються заставою.

Частиною 2 ст.182 КПК України передбачена можливість внесення застави як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно ч.7 ст.182 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із змісту наведених статей вбачається, що внесення застави є правом заставодавця, а не обов`язком.

Тобто, прийняття тією чи іншою особою (заставодавцем) такого рішення є добровільним. Приймаючи його, ці особи самостійно обирають джерело грошових коштів, які мають бути внесені у якості застави та усвідомлюють чи мають усвідомлювати, що ці кошти вносяться на увесь строк дії запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, а також те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, суд перебуває на стадії встановлення порядку та обсягу дослідження доказів по справі, підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 на особисте зобов`язання суд не вбачає, у задоволенні клопотань сторони захисту та заставодавця про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 та повернення застави заставодавцю слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 177, 178, 179, 182, 194, 202, 331, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на особисте зобов`язання та повернення застави заставодавцю ОСОБА_4 відмовити.

В задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на особисте зобов`язання та повернення застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03.12.2025.

Суддя ОСОБА_1