У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/9260/25

№ 1-кп/183/2265/25

12 вересня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000252 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, маючого на утримання трьох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 , підполковника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України,

встановив:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 409 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КІІК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання;

- незаконно виливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КІІК України), що підтверджується тим, що обвинувачений має мотив та можливість внаслідок посади, вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст.177 КІІК України), що підтверджується тим, що обвинувачений розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вилив па свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, обвинувачений перебуваючи постійно на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачений, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати на постійній основі в нічний час вдома;

- вчинити інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 сг. 177 КПК України), підтверджується тим, що обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце несення служби, утворює склад іншого злочину за ч. 5 ст. 407 КПК України.

Вважає, що передбачені кримінальним процесуальним кодексом України інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що він є військовослужбовцем, займає посаду начальника штабу заступника командира військової частини, тому, у зв`язку з виконанням ним його обов`язків його може бути викликано до місця служби у нічний час.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, вважає. що прокурором не доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зазначив. що обвинувачений не порушував покладені на нього обов`язки, має міцні соціальні зв`язки, є військовослужбовцем, займає посаду начальника штабу заступника командира військової частини.

Представник потерпілого ОСОБА_6 просив вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи подане прокурором клопотання, дійшов такого висновку.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 липня 2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступної доби залишати житло до 12 вересня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що прокурором доведено, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів за які, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання його винуватим, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Також суд вважає, що обвинувачений має мотив та можливість внаслідок посади, вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, враховуючи, що ризик незаконного впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків та дослідження їх судом.

Суд погоджується з аргументами, прокурора висловленими на обґрунтування вищезазначених ризиків.

Разом з тим, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено в достатній мірі існування ризиків, передбачених п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд приходить до висновку, що такі ризики, як можливе переховування від органу досудового розслідування, незаконний вплив на свідків можуть бути усунені шляхом покладення судом на обвинуваченого обов`язку прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду, а також утримуватися від спілкування зі свідками по справі, повідомляти про зміну свого місця проживання.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаного ризиків, суд дійшов висновку про доцільність продовження дії застосованого раніше до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказане в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

З урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що запобігти зазначеним ризикам за допомогою більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Суд вважає, що обвинуваченим та його захисником не наведено достатніх даних, які б безумовно вказували на необхідність зміни запобіжного заходу або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 314-317, 376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по 07 листопада 2025 року включно із забороною з 24 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступної доби, залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування обвинуваченого у житлі, а також обставин пов`язаних з необхідністю термінового виконання невідкладних обов`язків військовослужбовця, начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати своєчасно до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

Копію ухвали направити на виконання до відділу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 16 вересня 2025 року о 13 год. 20 хв.

Суддя ОСОБА_1