Справа № 188/3350/25
Провадження № 1-кп/188/350/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

кримінальне провадження №0000786

обвинувачений:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Василівка, Попільнянського району, Житомирської області, громадянин України, має середню освіту, не одружений, раніше не судимий, не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби під час мобілізації на особливий період, на посаді оператора-радіотелефоніста відділення управління взводу радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України

за участю:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

ПОСТАНОВИВ:

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому.

В обґрунтування зазначив, ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2025 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо мого підзахисного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - з 11 год. 00 хв. 27 листопада 2025 року до 11 год. 00 хв.25 січня 2025 року в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (призначений на посаду оператора-радіотелефоніста відділення управління взводу радіоелектронної боротьби наказом командира частини від 11.05.2025 № 134), 16 серпня 2025 року керував автомобілем «ВАЗ-21213» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок порушення Правил дорожнього руху (зокрема, п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 2.10 (а, г, ґ, д), 12.3 ПДР України) сталося зіткнення з автомобілем «ЗІЛ-ІЗІ» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ), що призвело до смерті пасажира ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

ОСОБА_3 повністю визнає свою вину у скоєному, щиро розкаюється та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що визнано обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України (як зазначено в обвинувальному акті). Після ДТП він не залишив місце пригоди з метою ухилитися від відповідальності, а негайно транспортував потерпілого до КП «Петропавлівська Центральна лікарня» для надання медичної допомоги, намагаючись врятувати життя побратима.

Потерпіла - ОСОБА_7 (мати загиблого) - не має претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого, цивільний позов не заявляла, що підтверджується її заявою наданою слідчому під час відкриття матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку, раніше не судимий. Як мобілізований військовослужбовець, він зобов`язаний виконувати військовий обов`язок відповідно до ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби ЗС України, і його поведінка до інциденту не давала підстав для сумнівів у дисципліні, що підтверджується його характеристикою з місця служби, конія якої додана до клопотання.

Вважає, що на даний час ризики, про які зазначав суд в своїй ухвалі від 07 жовтня 2025 року перестали існувати, так як задовольняючи клопотання прокурора, та не маючи фактично крім обвинувального акту матеріалів кримінального провадження, суд послався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків; вчинення інших кримінальних правопорушень), які були зазначені в клопотанні прокурора.

- Ризик переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України): Прокурор зазначав, що обвинувачений може переховуватися, посилаючись на тяжкість злочину та "зневагу" до командирів. Проте обвинувачений був затриманий 16.08.2025 о 02:30 год. у порядку ст. 208 КПК України не під час спроби втечі, а після транспортування потерпілого до лікарні. Він має постійне місце проживання, реєстрацію та військову службу, що виключає мотив для переховування. Не було враховано добровільну участь обвинуваченого у слідстві та визнання вини, що свідчить про відсутність наміру уникати відповідальності. Аналогічна позиція викладена в практиці ССПЛ (справа "Бузько проти України", заява № 683/05, де суд наголосив на необхідності конкретних доказів ризику переховування),

- Ризик впливу на свідків (п. З ч. 1 ст. 177 КПК України): Прокурор зазначав про можливість впливу (вмовляння, підкуп, залякування). Однак жодних доказів таких спроб не надано. Свідки вже допитані на стадії досудового розслідування, їх показання зафіксовані і в разі зміни своїх показів під час судового розгляду, дані свідки можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності. Переконаний, що альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашьного арешту за адресою місця проживання обвинуваченого в АДРЕСА_1 , відповідатиме меті застосування запобіжного заходу та виключить можливі ризики, які можуть існувати на думку прокурора в теперішній час.

Продовження застосування щодо ОСОБА_3 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, так само як і підстав стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою не має.

В судовому засіданні адвокат і обвинувачений клопотання підтримали, просять суд його задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання і зазначив, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем і не може перебувати під домашнім арештом за місцем свого проживання.

Вивчивши клопотання вислухавши учасників судового провадження суд приходить до висновку, клопотання адвоката не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.201 КПК обвинувачений та його захисник мають право подати клопотання про зміну запобіжного заходу, а суд зобов`язаний розглянути клопотання обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.331КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Як встановлено в судовому засіданні дислокація військової частини, де служить ОСОБА_3 в Одеській області, його підрозділ дислокується в с-щі Петропавлівка. ОСОБА_3 є діючим військовослужбовцем, залишив місце скоєння правопорушення, знищував докази, скоїв кримінальне правопорушення керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння, а тому підстави для заміни запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.201, 177, 331 КПК України суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає чинності з моменту оголошення

Суддя ОСОБА_1