Справа № 738/2674/25
№ провадження 1-кп/738/191/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2025 року за №0000293, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Королеве Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286-1 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 28-РС від 21.12.2023 солдата ОСОБА_2 призначено на посаду водія ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21.09.2025 водій ІНФОРМАЦІЯ_3 солдат ОСОБА_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою Н-27 «Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч» зі сторони м. Чернігів в напрямку м. Мена Корюківського району Чернігівської області.

Рухаючись у вказаному напрямку, близько 23 год 20 хв. по вул. Героїв України в с. Волосківці Корюківського району Чернігівської області ОСОБА_2 , діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, в порушення п.п. 2.3 (б), 2.9 а, 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перевищив максимально дозволену швидкість руху в межах населеного пункту - рухаючись зі швидкість не менше 80 км/год, в результаті чого неподалік господарства № 49, на заокругленні дороги вліво, не впорався з керуванням та виїхав на праве узбіччя відносно свого напрямку руху, де здійснив наїзд на насип ґрунту.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з уламковим переломом верхньої третини тіла грудини з допустимим зміщенням уламків, забоєм та набряком м`яких тканин передньої поверхні грудної клітки; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійними ранами лобної та тім`яної ділянок голови, розчавленням з неповною травматичною ампутацією лівого вуха, підшкірною гематомою м`яких тканин лівої половини голови, саднами лобної ділянки голови, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі); п. 2.9 а (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння); п. 10.1. (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним); п.12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною першою статті 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

23 грудня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3 укладена угода про примирення.

За змістом вказаної угоди: сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною першою статті 286-1 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а саме обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, сторони визначили, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Сторони угоди погодились на призначення обвинуваченому покарання за частиною першою статті 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі частини 1 статті 58 КК України, замість позбавлення волі строком 1 рік призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 1 рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави в розмірі двадцяти відсотків, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Виклад позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити та ухвалити вирок відповідно до умов угоди про визнання винуватості, призначити обвинуваченому покарання узгоджене сторонами угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення, щиро розкаявся, зазначив, що він цілком розуміє характер інкримінованого йому обвинувачення за ч. 1 ст.286-1 КК України, розуміє надані йому законом права і наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано, якщо угода про примирення буде затверджена.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду, укладену з потерпілим і призначити узгоджене в ній покарання, зазначивши, що укладення угоди було добровільним та без застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що йому цілком зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, та просив затвердити зазначену угоду, вважаючи, що визначене нею покарання є достатнім для обвинуваченого, який безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди надав йому необхідну допомогу; добровільно у повному обсязі відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду, надавав йому матеріальну допомогу на проведення медичного огляду та лікування, він не має до обвинуваченого жодних претензій, про що також подав відповідну заяву.

Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, яким суд керується.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

За приписами ч. 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК кодексу.

Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального кодексу, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286-1 КК України, яке за приписами статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, не порушують права, свободи, інтереси сторін та суспільні інтереси, узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України, зокрема, Розділом XI його Загальної частини.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Зі змісту Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» вбачається, що внесені ним зміни до Кримінального кодексу України не передбачали заборони чи жодних обмежень укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні за ч.1 ст.286-1 КК України.

Та обставина, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху та експлуатацію транспорту, сама по собі не є підставою для висновку про те, що в будь-якому випадку угода про примирення між потерпілим та обвинуваченими не відповідає інтересам суспільства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 06 грудня 2018 року (справа № 756/11661/17), при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо двооб`єктних (багатооб`єктних) злочинів суд має не тільки керуватись вимогами статей 468, 469, 474 КПК України, а й встановити, чи не суперечить зміст такої угоди інтересам суспільства та чи забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси.

Суд погоджується з доводами учасників судового розгляду про те, що зміст укладеної між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3 угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм статей 469,474 КПК України.

Аналогічну позицію висловлено колегією ККС ВС у справі №756/2340/23 провадження №51-4436км24 постанова від 10.04.2025.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, зокрема, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатись самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Судом також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки було враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому завданої матеріальної та моральної шкоди, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; обставини, які обтяжують покарання, відсутні; особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, двічі нагороджений грамотами за високий професіоналізм, сумлінну службу, зразкове виконання службових обов`язків та з нагоди Дня захисників і захисниць України та з нагоди Дня незалежності України; двічі йому були оголошені подяки за вірність військовій присязі, сумлінне служіння українському народові, зразкове виконання службових обов`язків та з нагоди Дня Збройних Сил України, раніше не судимий, на обліку у лікарі-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання.

Мотиви ухвалення рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Накладений ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2025 року арешт на автомобіль марки «ВАЗ 217030», номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 із забороною права розпоряджатись, користуватись та відчужувати вказаний об`єкт, підлягає скасуванню.

Мотиви ухвалення рішення про залік досудового тримання під вартою.

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_2 запобіжні заходи не застосовувались, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

Мотиви ухвалення рішення про відшкодування процесуальних витрат та щодо речових доказів.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів на загальну суму 10696,80 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень статті 100 КПК України.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 217030», номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання на спеціалізований майданчик відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, - повернути власнику ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373-374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 22 грудня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2025 року за №0000293.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 58 КК України, замість позбавлення волі строком 1 (один) рік призначити ОСОБА_2 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави в розмірі двадцяти відсотків, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Накладений ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2025 року арешт на автомобіль марки «ВАЗ 217030», номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 217030», номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання на спеціалізований майданчик відділення поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, - повернути власнику ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні у загальному розмірі 10696 (десять тисяч шістсот девяносто шість) гривень 80 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1