Справа № 473/5987/25
Номер провадження 1-кс/473/1282/2025
У Х В А Л А

"14" листопада 2025 р. м. Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 , погоджене начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000872 від 11.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, українця, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді старшого навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «головний сержант», раніше судимого 09.05.2024 Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.263, ст.75 КК України до 4-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

в с т а н о в и в:

14.11.2025 до суду надійшло клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Як вбачається із вказаного клопотання, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного часу" від 12.05.2015 №389-УІІІ, Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україну" та від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", 25.03.2022 призваний на військову службу за мобілізацією та того ж дня направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 25.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_6 до військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , не набувши у встановленому законодавством порядку права керування транспортними засобами, не дотримуючись та не виконуючи вимоги Закону України «Про дорожній рух», а також пункти Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушуючи вимоги п.2.1 "а" Правил дорожнього руху, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керував неналежним йому автомобілем марки "ВАЗ-21104", державний номерний знак НОМЕР_2 .

Так, 11.11.2025 близько 17:30, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи неналежним йому автомобілем марки "ВАЗ-21104", державний номерний знак НОМЕР_2 , у темну пору доби із увімкненим світлом фар головного освітлення в режимі дальнє світло, з порушенням вимог п.п. 2.1 "а" та 2.9 "а" Правил дорожнього руху, а саме не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами та перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, рухався по проїзній частині автомобільної дороги з цифровим позначенням №0150602, 700 м від с. Новоскресінка (Географічні координати 47,37177° С, 31,39514° В) у бік с. Іванівка Веселинівської ТГ Вознесенського району Миколаївської області.

В цей же час у попутному напрямку, пішим ходом по центру проїзної частини автомобільної дороги з цифровим позначенням №0150602 рухався громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, при поступовому зближенні автомобіля марки "ВАЗ-21104", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із пішоходом ОСОБА_8 , громадянин ОСОБА_6 , проявивши кримінально протиправну недбалість, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, маючи можливість їх виконувати, недбало ставлячись до можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, грубо порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 12.3 Правил дорожнього руху, а саме проявив неуважність, належним чином не стежив задорожньою обстановкою та її зміною, а також у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, не вжив відповідних заходів, та здійснив наїзд передньою лівою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_8 з подальшим його падінням на асфальтоване покриття.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді забою мозку та перелому тім`яної і скроневої кістки справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Дана дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок порушення громадянином ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 "б", 2.9 "а", 12.3 Правил дорожнього руху, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з виниклою дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

11.11.2025 відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000872 з правовою кваліфікацією ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Посилаючись на наявність передбачених пп. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Просив суд застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що має хвору співмешканку, яка потребує догляду, та взагалі під час ДТП керував автомобілем не він, а ОСОБА_9 , якого він пожалів, оскільки той має 2-х малолітніх дітей; на місці події вказав на себе як на водія. Також повідомив суду, що на даний час перебуває на реабілітації як військовослужбовець, у зв`язку з чим не отримує грошове забезпечення.

Захисник в судовому засіданні просив суд в задоволенні клопотання слідчого відмовити, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених в клопотанні. Вказав, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та взагалі автомобілем керував не підозрюваний, ОСОБА_9 . Вважав доцільним застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту.

З`ясувавши думки учасників провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, встановлено наступне.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання, в т.ч., спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, передбачені ст.178 КПК України.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину (п.2 ч.2 ст.183 КПК України).

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 затриманий 12.11.2025 о 03:20 в порядку ст.208 КПК України.

12.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Обгрунтованість вказаної підозри підтверджується: рапортами з чергової частини Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 11.11.2025, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.11.2025 та схемою до нього, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.11.2025, протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 12.11.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.11.2025, письмовими поясненнями водія ОСОБА_6 від 11.11.2025, іншими матеріалами в сукупності.

Разом з цим, на стадії досудового розслідування кримінального правопорушення слідчий суддя повинен встановити лише наявність обґрунтованої підозри особи у вчиненні злочину, тобто, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною з точки зору об`єктивного спостерігача та не вирішує питання доведеності винуватості особи у вчиненні злочину, не оцінює докази з точки зору їх допустимості, достатності, взаємозв`язку, не вирішує інші питання, що вирішуються під час судового розгляду кримінального провадження.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, раніше судимий, відбуває покарання з іспитовим строком.

Зазначене в сукупності, на думку слідчого судді, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , з метою уникнення відповідальності за інкриміноване правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (оскільки наразі не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів його вини), негативно впливати на потерпілого та свідків шляхом залякування, погроз та іншого впливу, а також, будучи раніше судимою особою, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, з огляду на обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , доведеність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також з огляду на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою; на переконання слідчого судді, більш м`які заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та не зможуть запобігти настанню зазначених вище ризиків.

Разом з цим, відповідно до положень ст.ст. 182, 183 КПК України, суд вважає можливим визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 20-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 12.01.2026.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави - 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

В разі внесення застави підозрюваним або іншими особами покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст.310 КПК України.

Суддя ОСОБА_1