Провадження № 1-кс/369/3511/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

представника власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 11 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просить суд накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0505, :02:010:0506, :02:010:0507, :02:010:0508, :02:010:0509, :02:010:0510, :02:010:0511, :02:010:0512, :02:010:0514, :02:010:0515, :02:010:0517, :02:010:0518, :02:010:0519, які на праві приватної власності належать ОСОБА_5 , та земельні ділянки :02:010:0513 та :02:010:0516.

В обґрунтування вказаного клопотання вказує, що слідчим відділенням ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 11 червня 2025 року за фактом незаконного оформлено дарування земельних ділянок, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

11.06.2025 до ЧЧ ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_6 , про те, що невідомі особи підробили документи, на підставі яких було незаконно оформлено дарування земельних ділянок. (ЄО 3538 від 11.06.2025).

11 червня 2025 року слідчим відділенням ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області за вищевказаним фактом відомості зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091. В ході досудового розслідування встановлено такі що 04.03.2010 року на підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 №1525 ОСОБА_6 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 1,8441 га, кадастровий номер :02:010:0278. Право власності підтверджувалося Державним актом серії ЯИ №495301.

У 2010 році зазначена земельна ділянка була поділена на 15 окремих земельних ділянок з кадастровими номерами :02:010:0505, :02:010:0506, :02:010:0507, :02:010:0508, :02:010:0509, :02:010:0510, :02:010:0511, :02:010:0512, :02:010:0513, :02:010:0514, :02:010:0515, :02:010:0516, :02:010:0517, :02:010:0518, :02:010:0519, які належали ОСОБА_6 на праві приватної власності.

08.08.2008 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, від якого народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У лютому 2022 року ОСОБА_7 подала позов про розірвання шлюбу, заочним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.06.2022 у справі №369/2121/22 шлюб було розірвано.

У 2023 році ОСОБА_7 подала низку позовів про поділ спільного майна подружжя, зокрема у справі №369/9930/23 щодо поділу 14 із 15 земельних ділянок (без ділянки :02:010:0516), та у справі №369/19791/23 щодо поділу транспортних засобів. Паралельно банківські установи подали до суду два позови до ОСОБА_7 , та поручителя ОСОБА_6 , про стягнення кредитної заборгованості. Після набрання рішеннями законної сили державні виконавці наклали арешти на майно ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , у тому числі на вказані земельні ділянки. Додатково, ухвалою суду про забезпечення позову у справі №369/9930/23 на ці ж ділянки були накладені арешти. 24.03.2025 рішенням у справі №369/9930/23 встановлено, що земельні ділянки не є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. На початку 2025 року ОСОБА_7 погасила заборгованість за кредитом на квартиру та уклала мирову угоду з банком щодо автокредиту, внаслідок чого державним виконавцем були зняті арешти з її майна, а також з майна поручителя ОСОБА_6 .

Після винесення судом рішення про те, що земельні ділянки не є спільною власністю, ОСОБА_7 , як сторона у провадженні щодо поділу майна, самостійно звернулась до державного реєстратора та зняла арешти, накладені в рамках справи №369/9930/23. 10.04.2025 адвокат, до якого звернувся ОСОБА_6 , для зняття арештів, повідомив його, що арешти вже знято колишньою дружиною. Під час перевірки наданих адвокатом інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав ОСОБА_6 , виявив, що 14 земельних ділянок переоформлені на його сина ОСОБА_5 на підставі договорів дарування від 03.04.2025, укладених від імені ОСОБА_6 , приватним нотаріусом ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 договорів дарування не укладав, будь-яких довіреностей не підписував. Встановлено, що правочини укладено на підставі підробленої довіреності на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 . У день, коли довіреність була посвідчена у 2019 році, ОСОБА_6 перебував на курсах із надання невідкладної допомоги та фізично не міг підписувати документи у нотаріуса. У межах поданої ОСОБА_6 , позовної заяви про витребування земельних ділянок (справа № 369/7419/25) суд витребував документи з нотаріального архіву Київської області. Архів надав оригінал довіреності, з якого вбачається, що вона виготовлена на іншу особу, містить підроблений підпис, зовні не відповідає підпису ОСОБА_6 , що свідчить про фальсифікацію документа.

Також встановлено, що невідомі особи не змогли зняти арешт та переоформити одну із ділянок (кадастровий номер :02:010:0513), оскільки у рішенні суду про поділ майна була допущена помилка в її кадастровому номері. Крім того, земельна ділянка :02:010:0516 не була предметом позову у справі №369/9930/23 та залишилась у власності ОСОБА_6 . Таким чином, 14 земельних ділянок вибули з володіння власника ОСОБА_6 , поза його волею, на підставі підроблених документів. Накладення арешту на ці об`єкти є необхідним для забезпечення збереження речових доказів, запобігання їх подальшому відчуженню та унеможливлення перереєстрації права власності на третіх осіб.

Вищевикладені обставини свідчать про незаконне вибуття з володіння ОСОБА_6 14 земельних ділянок, які належали йому на праві приватної власності, що стало можливим внаслідок використання підроблених документів, у тому числі фальсифікованої довіреності та укладення від його імені недійсних договорів дарування. Фактичне зняття арештів, незаконна перереєстрація земельних ділянок на третю особу, масовість однотипних дій з відчуження значної кількості об`єктів нерухомого майна свідчать про протиправну схему заволодіння майном, вчинену шляхом підроблення офіційних документів та їх використання.

Такі дії за своєю природою співвідносяться з механізмами виведення активів та створення штучних правових підстав для подальшого розпорядження чужим майном проти волі власника. Окрім того, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0505, :02:010:0506, :02:010:0507, :02:010:0508, :02:010:0509, :02:010:0510, :02:010:0511, :02:010:0512, :02:010:0514, :02:010:0515, :02:010:0517, :02:010:0518, :02:010:0519, які на праві приватної власності належать ОСОБА_5 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0513, та :02:010:0516які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , мають істотне значення для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження та може бути використано як доказ факту злочинних дій, вчинених невстановленими на даний час особами. Земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0505, :02:010:0506, :02:010:0507, :02:010:0508, :02:010:0509, :02:010:0510, :02:010:0511, :02:010:0512, :02:010:0514, :02:010:0515, :02:010:0517, :02:010:0518, :02:010:0519, які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0513, та :02:010:0516 належать на праві приватної власності ОСОБА_6 , є об`єктом який буде використано як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Без арешту вказаних вище земельних ділянок з кадастровими номерами :02:010:0505, :02:010:0506, :02:010:0507, :02:010:0508, :02:010:0509, :02:010:0510, :02:010:0511, :02:010:0512, :02:010:0513, :02:010:0514, :02:010:0515, :02:010:0516, :02:010:0517, :02:010:0518, :02:010:0519, неможливо буде виконати покладені на органи досудового розслідування завдання кримінального провадження, передбачені ст. 2 КПК України, в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, захисту осіб, суспільства та держави від кримінального правопорушень, забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини та окрім того, може призвести до приховування злочину. Також, не накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0505, :02:010:0506, :02:010:0507, :02:010:0508, :02:010:0509, :02:010:0510, :02:010:0511, :02:010:0512, :02:010:0514, :02:010:0515, :02:010:0517, :02:010:0518, :02:010:0519, які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , та земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0513, та :02:010:0516 належать на праві приватної власності ОСОБА_6 , створює реальну загрозу їх подальшого незаконного відчуження, перереєстрації чи приховування, що унеможливить встановлення істини у провадженні, забезпечення відшкодування завданої шкоди та притягнення винних до відповідальності. З огляду на викладене, накладення арешту на 15 земельних ділянок, 13 зяких незаконно вибули з володіння ОСОБА_6 , є необхідним і обґрунтованим заходом забезпечення кримінального провадження, спрямованим на збереження речових доказів, запобігання подальшому відчуженню майна та забезпечення реальної можливості повернення його законному власнику. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на банківські рахунки суб`єктів господарювання накладаються виключно на підставі рішення суду. Іншим способом, ніж накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0505, :02:010:0506, :02:010:0507, :02:010:0508, :02:010:0509, :02:010:0510, :02:010:0511, :02:010:0512, :02:010:0514, :02:010:0515, :02:010:0517, :02:010:0518, :02:010:0519, які на прав приватної власності належать ОСОБА_5 , та земельні ділянки :02:010:0513 та :02:010:0516 які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , що мають доказове значення в провадженні, неможливо досягти завдань кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої просив суд здійснювати розгляд клопотання за його відсутності.

Представник законного представника власника майна ОСОБА_5 ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої вказав, що проти клопотання заперечує, просив розглянути клопотання за його відсутності.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що 03.04.2025 року без відома та без волі ОСОБА_6 невідомою для нього особою ОСОБА_9 , діючою на підставі довіреності від 02.02.2019, нібито посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_11 та зареєстрованої в реєстрі за № 102, було укладено 13 договорів дарування Земельних ділянок, які належали ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_5 . Вказані договори дарування, укладені ОСОБА_9 нібито від імені ОСОБА_6 , стали правовою підставою для прийняття 03.04.2025 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 рішень про реєстрацію права власності на Земельні ділянки за ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_6 ніколи не підписував та не видавав нотаріальної довіреності на ім`я відповідної особи - ОСОБА_9 , а приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_11 , відповідно, ніколи не посвідчував таку довіреність, вважаючи незаконними рішення приватного нотаріуса про перереєстрацію права власності на Земельні ділянки за третьою особою, 09.05.2025 ОСОБА_6 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 зі скаргою на рішення державного реєстратора - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 03.04.2025 індексні номери: 78198863; 78199650; 78200291; 78200762; 78201092; 78201390; 78201710; 78201882; 78202118; 78202283; 78202479; 78202615; 78202731 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо Земельних ділянок з кадастровими номерами. 26.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 було видано Наказ № 3256/5, яким визнано прийнятими з порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від №№ 78198863, 78199650, 78200291, 78200762, 78201092, 78201390, 78201710, 78201882, 78202118, 78202283, 78202479, 78202615, 78202731. Виконання вказаного Наказу було покладено на Офіс протидії рейдерству. У відповідності до абз. 18 ч.7 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав ІНФОРМАЦІЯ_5 забезпечує відновлення поперелнього становища, яке існувало до прийняття такого рішення, шляхом внесення відомостей до Державного реєстру прав у порядку, встановленому частиною третьою статті 26 цього Закону (внесення відомостей про скасування, набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно). Зазначив, що лише на минулому тижні ОСОБА_6 стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання Наказу № 3256/5 від 26.11.2025, було відновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності ОСОБА_6 на Земельні ділянки. Таким чином, станом на даний час Земельні ділянки вже повернуті ОСОБА_6 та знаходяться у його власності. Вказані обставини, на переконання ОСОБА_6 свідчать про відсутність необхідності та доцільності накладення арешту на Земельні ділянки в рамках кримінального провадження. А тому просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт земельних ділянок.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання слідчого, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.ч.2, 3, 4 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом4частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Судом достовірно встановлено, що слідчим відділенням ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 11 червня 2025 року за фактом незаконного оформлення дарування земельних ділянок, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

11.06.2025 до ЧЧ ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від ОСОБА_6 , про те, що невідомі особи підробили документи, на підставі яких було незаконно оформлено дарування земельних ділянок (ЄО 3538 від 11.06.2025).

26.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 було видано Наказ № 3256/5, яким визнано прийнятими з порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від №№ 78198863, 78199650, 78200291, 78200762, 78201092, 78201390, 78201710, 78201882, 78202118, 78202283, 78202479, 78202615, 78202731. ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання Наказу № 3256/5 від 26.11.2025, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності ОСОБА_6 на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:010:0505, :02:010:0506, :02:010:0507, :02:010:0508, :02:010:0509, :02:010:0510, :02:010:0511, :02:010:0512, :02:010:0514, :02:010:0515, :02:010:0517, :02:010:0518, :02:010:0519 було відновлено. Таким чином, станом на даний час земельні ділянки вже повернуті ОСОБА_6 та знаходяться у його власності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Одна , ані в матеріалах клопотання, ані під час судового розгляду прокурором не доведено існування ризиків, які б обґрунтували такий рівень втручання у право власності особи, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, а є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. В той же час таке обмеження права власності не є співмірним і пропорційним завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити, оскільки прокурором не доведена необхідність такого арешту на час розгляду клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 11 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 14.00 годині 22 грудня 2025 року.

Слідчий суддя - ОСОБА_1