Провадження №11-сс/801/32/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2025 року,

якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000418, внесеного до ЄРДР 12.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, під час розслідування якого виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25.12.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: показами свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 від 11.11.2025, протоколами обшуків, протоколами огляду, документами, які долучені до матеріалів кримінального провадження та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_8 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховується від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України), усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину може незаконно впливати на свідків, інших співучасників, шляхом їх підкупу, умовляння або залякування (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інші кримінальні правопорушення (п.5 ст.177 КПК України).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , кваліфіковано за частиною першою статті 114-1 КК України, тобто умисне перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань в особливий період.

Таким чином, інкримінований злочин прямо віднесений законодавцем до переліку кримінальних правопорушень, за якими під час дії воєнного стану допускається застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без альтернативи у вигляді застави.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою. Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 57 (п`ятдесяти семи) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 25 лютого 2026 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування. Одночасно визначено ОСОБА_8 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Постановлене рішення мотивовано тим, що прокурором під час судового розгляду клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам. Разом з тим, прокурором не доведено підстав для того, щоб не визначати підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2025 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 без визначення застави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, слідчим та прокурором в судовому засіданні вказано на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не запобіжить ризикам, передбаченим у ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та його резонанс.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив задовольнити її в повному об`ємі.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви та висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Оскільки ухвала слідчого судді в частині обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також щодо застосування виключного запобіжного заходу стороною обвинувачення не оспорюються, тому висновки слідчого судді в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

З огляду на доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції перевіряє висновки слідчого судді про наявність підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у виді застави та її розміру.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Проте ч. 4 ст. 183 КПК України встановлює винятки з цього правила та зазначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, з-поміж інших щодо злочину, передбаченого, з-поміж інших, статтею 114-1 КК України.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що за наявності обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 114-1 КК України, вирішення питання про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, належить до дискреційних повноважень слідчого судді, проте з обов`язковим урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. 177, 178 КПК України та рішення слідчого судді про визначення або не визначення застави має бути належним чином умотивовано.

Суд також виходить з того, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені застави: обставини кримінального правопорушення, особливий характер справи, майновий стан підозрюваного, його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб, масштаб його фінансових операцій, дані про особу підозрюваного, встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК, «професійне середовище» підозрюваного, шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, тощо.

У будь-якому випадку визначаючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя з метою запобігання установленим ризикам та забезпечення виконання особою процесуальних рішень, повинен покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, які об`єктивно можливо перевірити, зокрема, і передбачені п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК - не відлучатися із населеного пункту, у якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи.

У цьому провадженні ані слідчим у клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні не доведено наявність обставин, які з урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, за якими особі оголошено підозру та особи ОСОБА_8 можуть вказувати на неможливість визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Щодо її розміру, то апеляційний суд зазначає, що застосовані загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені, зокрема, в рішенні у справі «Корбан проти України» від 04 липня 2019 року, де йдеться про те, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчим суддею враховано практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, та обґрунтовано визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, оскільки саме така застава достатня для того, щоб забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків. Крім того, при визначенні застави суд врахував також розмір доходів підозрюваного та його майновий стан загалом.

Отже, дійшовши правильного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя при визначенні розміру застави, користуючись наданими йому дискреційними повноваженнями, у повній мірі врахував обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання про застосування запобіжного заходу та питання визначення застави.

Апеляційним судом установлено, що 02.01.2026 підозрюваним ОСОБА_8 внесено заставу та він дотримується обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді.

Стороною обвинувачення не надані відомості про невиконання ним процесуальних обов`язків, вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

Разом з тим, за наявності належного підтвердження таких відомостей, сторона обвинувачення не позбавлена можливості ставити питання про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу на тримання під вартою.

Колегія суддів зауважує, що мета застосування запобіжних заходів полягає у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на це, застосування будь-якого запобіжного заходу у жодному випадку не може розцінюватися стороною обвинувачення та судом, як завчасне відбування покарання, яке можливо буде призначене майбутнім вироком.

При цьому можливе призначення в майбутньому кримінального покарання, навіть у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально в місцях несвободи, не може бути об`єктивною підставою вважати доведеним, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого та запобігти вказаним прокурором у клопотанні ризикам.

Таким чином, доводи прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є безпідставними, оскільки визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, є дискреційним повноваженням суду, відтак апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31 грудня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4