Провадження № 1-і/344/91/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю учасників розгляду: заявника ( підозрюваного) ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 у межах розгляду скарги підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному проваджені №0001401, від 21.08.2025-

ВСТАНОВИВ :

24.10.2025 заявником ( підозрюваним) ОСОБА_3 у межах розгляду його скарги на повідомлення про підозру у кримінальному проваджені №0001401, від 21.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, яке він вважає таким, що не відповідає вимогам КПК України, заявлено відвід слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 .

В обґрунтування заяви про відвід, зокрема зазначено, що згідно автоматизованого розподілу справ між слідчими суддями Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області розгляд скарги призначено слідчому судді ОСОБА_5 , а справі присвоєно номер 344/18848/25.

Однак, вважає, що слідча суддя ОСОБА_5 не може брати участь в розгляді даної скарги та підлягає відводу, зокрема згідно із п.4 ч.1 ст. 75 КПК України.

Також зазначено, що раніше слідчим суддею ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, на підставі ухвали від 23.08.2025 у справі №344/14816/25 було застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У подальшому такий запобіжний захід був змінений колегією суддів апеляційного суду на більш м`який. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції грубо порушив вимоги кримінального процесуального закону та безпідставно застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не міг бути застосований до нього.

Наведене не може не викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_5 , оскільки вона при прийняття процесуальних рішень під час досудового розслідування по такому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 грубо порушила процесуальний закон. Таке не забезпечує довіри.

Заявник в судовому засіданні заяву про відвід підтримав, просив її задоволити, зокрема з мотивів, що викладені письмово. Додав, що разом з тим слідча суддя ОСОБА_5 приймала й інші процесуальні рішення, зокрема за його скаргами, де він був свідком по кримінальних провадженням, і такі вважає незаконними (справи №344/16365/17 та 344/11053/25). Крім цього, вважає, що слідчий суддя ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді скарги на повідомлення про підозру, оскільки будуть порушені норми ст. 76 КПК України.

Прокурор заперечив проти заявленого відводу слідчому судді ОСОБА_5 через безпідставність.

Вислухавши пояснення учасників розгляду заяви про відвід, перевіривши матеріали справи, встановлено наступне:

Відповідно до статті 80 КПК України передбачає право учасників судового провадження заявити відвід, який повинен бути вмотивованим.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема :

-за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

Сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань та внаслідок аналізу попередніх рішень слідчого судді сумнівається в її неупередженості, не свідчить про реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення слідчого судді від розгляду відповідної скарги.

Доводи заяви очевидно зводяться до незгоди з раніше прийнятими слідчим суддею рішеннями, що є неприпустимим.

Так, суб`єктивно оцінюючи на предмет законності, обґрунтованості та правомірності рішень слідчого судді, заявник робить висновок про наявність упередженості слідчого судді.

Водночас, суд в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим слідчим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті слід звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, відповідно до яких, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Незгода заявника з прийнятими судовими та процесуальними рішеннями, не може бути підставою для відводу від розгляду скарги та жодним чином не породжує об`єктивних сумнівів у неупередженості слідчого судді і не може слугувати доказом будь-якого неприязного відношення до учасників процесу.

Так, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується тим принципом, який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 761/16124/15-ц).

У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

При цьому, щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім цього, що стосується посилання на порушення вимог ст. 76 КПК України, то таке не є релевантним. Так, частина перша вказаної норми визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заявлений підозрюваним ОСОБА_3 відвід слідчої судді ОСОБА_5 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України, а тому така заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75,76 80, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

У заяві підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 у межах розгляду скарги підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному проваджені №0001401, від 21.08.2025 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1