Справа № 308/8440/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 20.04.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №201 від 15.07.2024 лейтенанта ОСОБА_4 , начальника речової служби логістики управління військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом начальника регіонального управління військової частини НОМЕР_1 , сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 09.07.2024 №133, на посаду начальника речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

Згідно функціональних обов`язків начальника речової служби групи тилового забезпечення НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони (Далі - Функціональні обов`язки) встановлено, що підрозділ матеріально-технічного забезпечення організовує матеріально-технічне забезпечення військ, планує застосування і управління підпорядкованими частинами (підрозділами).

Згідно Функціональних обов`язків, начальник речової служби зобов`язаний: отримувати необхідне речове майно та роздавати по батальйонам та окремим підрозділах; знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержання їх у службовій діяльності; керувати діяльність служби і бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів, підтримувати в них внутрішній порядок; організовувати претензійну роботу у підпорядкованих службах (службі); здійснювати підбір та розміщення кадрів у підпорядкованих службах (службі), постійно вивчати їх ділові та моральні якості, організовувати га періодично проводити спеціальну підготовку.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , під час проходження військової служби у відповідності до вимог ст. ст. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ст. 68 Конституції України, ОСОБА_4 , зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил країни та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які призначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Таким чином, будучи начальником речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 є військово посадовою особою на яку розповсюджується вимоги Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з цим, відповідно до п. г ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій - являються суб`єктами на яких поширюються дія даного Закону.

Так, підполковник ОСОБА_6 обіймаючи посаду начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 , в силу норм п. г ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» та ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовою посадовою особою Збройних сил України, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави та виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки.

ОСОБА_4 було відомо, що його безпосередній начальник підполковник ОСОБА_6 , який обіймає посаду начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 , посада якого пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, згідно функціональних обов`язків мав повноваження клопотати перед вищим командуванням щодо призначення кандидатів на посади військової частини НОМЕР_1 , зокрема на посаду помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог ст. ст. З, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» військовим посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Разом з тим, старший лейтенант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем ЗСУ, перебуваючи на посаді начальника речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи вищевказані статутні та законодавчі вимоги, маючи на меті незаконно збагатитись, шляхом отримання неправомірної грошової винагороди, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, на початку січня 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 19.02.2025, молодший сержант ОСОБА_7 , який перебуває на посаді командира відділення управління командира мінометної батареї управління - інструктор групи інструкторів управління військової частини НОМЕР_1 , звернувся до начальника речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , з проханням посприяти у переведенні його на рівнозначну чи вищу посаду в підрозділи пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , які розміщуються в АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_4 усвідомлюючи той факт, що військовослужбовці, які проходять службу в мінометній батареї управління А7029 та інструктори, де проходить службу ОСОБА_7 , виконують систематично завдання в зоні безпосереднього ведення бойових дій, вирішив вказаними обставинами викликаними у зв`язку з проведення бойових дій на території України скористатись на свою користь, а саме у вказаний період часу у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом вчинення впливу на командування військової частини НОМЕР_1 з метою переведення ОСОБА_7 і призначення останнього на посаду помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , за грошову винагороду.

Надалі, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного плану, попередньо домовившись про зустріч в телефонному режимі із ОСОБА_7 , 19.02.2025 близько обіднього часу, зустрівся із останнім в м. Ужгороді на території військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 бригади ГРО за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході спілкування, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи свій протиправний характери своїх дій, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_7 , що він зможе вплинути на начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 та інших службових осіб вказаної військової частини, з метою прийняття рішення щодо переведення ОСОБА_7 і призначення його на посаду помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 , та подальшого його призначення на посаду на постійній основі, однак за вказані дії ОСОБА_8 має надати ОСОБА_4 410 000 (чотириста десять) гривень, тобто суму еквіваленту 10 000 (десять тисяч) доларів США.

Після чого, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправні дії ОСОБА_4 , звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами військової частини НОМЕР_1 , зокрема ОСОБА_4 .

В подальшому, 05.03.2025 ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного плану, домовився в телефонному режимі із ОСОБА_7 про зустріч в м. Ужгороді, для отримання від останнього обумовленої раніше неправомірної вигоди у розмірі 410 000 грн., та з метою передачі ОСОБА_7 відповідного проекту рапорту-клопотання перед командуванням військової частини НОМЕР_1 про призначення (переведення) останнього на посаду помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 від начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 .

Так, 07.03.2025 о 09.31 год. за попередньою домовленістю, ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, у автомобілі належному останньому в АДРЕСА_2 , неподалік від пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , де в ході розмови, знаходячись в салоні автомобіля марки «Peugeot 307» VIN НОМЕР_3 іноземної реєстрації НОМЕР_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характери своїх дій, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повідомив та запевнив ОСОБА_7 щодо виконання ним взятих на себе зобов`язань щодо переводу ОСОБА_7 , а саме впливу на начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 та інших службових осіб військової частини НОМЕР_1 , з метою підписання останнім відповідного рапорту про призначення ОСОБА_7 на посаду помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, 07.03.2025 близько 10:25 год. ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця та з метою незаконного збагачення, в черговий раз зустрівся із ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, в м. Ужгороді, вул. Об`їзна (поблизу ППД в/ч НОМЕР_1 ), де в салоні автомобіля марки «Peugeot 307» VIN НОМЕР_3 іноземної реєстрації НОМЕР_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивом, з метою незаконного збагачення одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 410 000 (чотириста десять тисяч) гривень за вплив на начальника тилу - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 та інших службових осіб військової частини НОМЕР_1 з метою переведення та подальшого призначення ОСОБА_7 на посаду - помічника начальника з речової служби тилу логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення та що він визнає себе винними у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та бажає давати показання.

Оскільки прокурор, обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності його позицій, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини, які ніким не оспорюються, у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що час та місце скоєння ним інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення, описані в обвинувальному акті, викладено вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбулися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

Дії обвинуваченого за ч.2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави - кваліфіковані вірно.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступень тяжкості і характер вчиненого, особу обвинуваченого, зокрема те що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Таким чином, суд з урахуванням положень ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, забезпечуючи принцип співрозмірності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а також, вимог ч. 2 ст. 53 КК України, відповідно до якої за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 24 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме таке покарання, суд вважає бути сприяти виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 .

У вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2025 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, визначено альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 423 920 грн.

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 11.03.2025, на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатської області 11.03.2025 ОСОБА_9 внесена застава відносно ОСОБА_4 в розмірі 423920,00 грн.

Згідно із зазначеною ухвалою, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Відповідно до ч. 11ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В силу вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.

В судовому засіданні заставодавець ОСОБА_9 надала згоду на звернення застави в дохід держави, в разі призначення покарання у виді штрафу, в рахунок сплати призначеного обвинуваченому покарання.

Під час перебування під заставою ОСОБА_4 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем в розмірі 423 920,00 грн. застава в дохід держави не зверталась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе, після вступу вироку в законну силу, частину внесеної застави в розмірі 411 400,00 грн. звернути в дохід держави в рахунок сплати призначеного покарання у виді штрафу та частину застави в розмірі 12 520,00 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Згідно ч.4ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2025 року (справа 308/3418/25, провадження1-кс/308/1385/25) накладений арешт на імітаційні грошові кошти в загальній сумі 410 000 (чотириста десять тисяч) грн., номіналом всі по 500 грн. купюри, а саме імітаційні купюри: серія ХД8100973 (205 банкнот); БА 7388155 (205 банкнот); ЄВ 6041490 (205 банкнот); ЕЕ 7037986 (205 банкнот); 3 (три) фотокартки ОСОБА_7 ; мобільний телефон Бондаренкамарки Iphone 14+ ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 .

Зі змісту ухвали встановлено, що ці заходи забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів, тому є всі підстави для скасування арешту.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2025 року (справа 308/4087/25, провадження1-кс/308/1693/25) накладений арешт на автомобіль марки та моделі «Smart Forfour», VIN (номер кузова): НОМЕР_7 , 2005 року випуску.

Зі змісту ухвали встановлено, що ці заходи забезпечення кримінального провадження застосовано з метою конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкції ч.2 ст. 369-1 не містить додаткового покарання у виді конфіскації майна, є всі підстави для скасування арешту.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368 - 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двадцяти чотирьох тисяч двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 411 400 (чотириста одинадцять тисяч чотириста) гривень 00 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Доручити ДКУСУ м. Київ частину грошових коштів в сумі 411 400,00 грн. (чотириста одинадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, які були внесені заставодавцем ОСОБА_9 , за обвинуваченого ОСОБА_4 , в якості застави на рахунок UA0018501 в Державному казначействі України, який належить ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача: 26213408, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2025, квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №, квітанція відповідно до платіжної інструкції від 11.03.2025 року на суму 423 920 (чотириста двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) грн.. 00 коп., після набрання вироком законної сили, звернути в дохід держави в рахунок сплати призначеного йому покарання у виді штрафу.

Доручити ДКУСУ м. Київ частину грошових коштів в сумі 12 520 (дванадцять тисяч п`ятсот двадцять) гривні 00 копійок, які були внесені заставодавцем ОСОБА_9 , за обвинуваченого ОСОБА_4 , в якості застави на рахунок UA0018501 в Державному казначействі України, який належить ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача: 26213408, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2025, квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №, квітанція відповідно до платіжної інструкції від 11.03.2025 року на суму 423 920 (чотириста двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять) грн.. 00 коп., після набрання вироком законної сили - повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2025 у справі №308/3418/25, провадження№1-кс/308/1385/25, накладений на імітаційні грошові кошти в загальній сумі 410 000 (чотириста десять тисяч) грн., номіналом всі по 500 грн. купюри, а саме імітаційні купюри: серія ХД8100973 (205 банкнот); БА 7388155 (205 банкнот); ЄВ 6041490 (205 банкнот); ЕЕ 7037986 (205 банкнот); 3 (три) фотокартки ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки Iphone 14+ ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2025 у справі №308/4087/25, провадження№1-кс/308/1693/25, накладений на автомобіль марки та моделі «Smart Forfour», VIN (номер кузова): НОМЕР_7 , 2005 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_4 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- імітаційні грошові кошти в загальній сумі 410 000 (чотириста десять тисяч) грн., номіналом всі по 500 грн. купюри, а саме імітаційні купюри: серія ХД8100973 (205 банкнот); БА 7388155 (205 банкнот); ЄВ 6041490 (205 банкнот); ЕЕ 7037986 (205 банкнот) знищити;

- 3 (три) фотокартки ОСОБА_7 повернути власнику ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки Iphone 14+ ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 повернути власнику ОСОБА_4 ;

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1