1 УХВАЛАСправа № 335/7468/25 1-кс/335/402/2026
Встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні».
У подальшому Законами України затверджено Укази Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Також, Указами Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 та від 17.05.2022 № 342/2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, з урахуванням чого запроваджено обмеження виїзду за межі України громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.
На підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
Згідно зі ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Так, досудовим розслідуванням установлено, що на території міста Запоріжжя група осіб, достовірно знаючи про встановлені на період воєнного стану обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статті за кордон, а також про значний попит серед даної категорії осіб чоловічої статті, які з метою ухилення від призову за мобілізацією, мають намір виїхати за кордон, переслідуючи умисний корисливий мотив, займаються злочинною діяльністю, спрямованою на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України.
У вчиненні зазначених злочинів обґрунтовано підозрюються:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, яка займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001800, виданого Радою адвокатів Запорізької області згідно з рішенням № 14 від 31.08.2018, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Маріуполь, громадянка України, не одружена, офіційно не працевлаштована, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима;
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , сімейний лікар КНП «Клініка сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, раніше не судимий.
Встановлено, що за сприянням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , особи чоловічої статі призивного віку отримували фіктивні довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та інші медичні документи, на підставі яких їм або їх близьким родичам надавався статус осіб з інвалідністю, внаслідок чого громадяни отримували можливість ухилятись від призову на військову службу під час мобілізації та безперешкодно перетинати державний кордон України, використовуючи неправомірно отриманий статус.
Так, встановлено, що особою, яка ухилилась від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який звертався та отримав відстрочку на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме як особа, що має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Так, ОСОБА_8 для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації надав довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 456356, видану на ім`я його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій зазначено, що вона є інвалідом другої групи та потребує стороннього догляду.
Згідно з отриманою інформацією від КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР припинила свою діяльність, а згідно протокольних журналів Кардіологічної медико-соціальної експертної комісії та Онкологічної медико-соціальної експертної комісії запис щодо проходження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутній, а бланки серії 12 ААГ № 456356 з 11.01.2024 не використовувалися в роботі КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_8 надав завідомо підроблену довідку, яка не видавалась жодною уповноваженою установою та містила недостовірні відомості про стан його здоров`я.
Згідно матеріалів виконаного доручення встановлено, що ОСОБА_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
27.01.2026 за вказаною адресою було проведено санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон «Iphone 13 Pro» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Vodafone» № НОМЕР_3 ;
- довідка видана ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
- протокол про адміністративне правопорушення № 452 за ст. 210-1 КУпАП на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4
- заява ОСОБА_8 на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» про надання відстрочки від призову на військову службу;
- довідка військово-лікарської комісії від 06.03.2025 № 2025-0306-1215 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У ході досудового розслідування встановлено, що вилучені під час проведення слідчих (розшукових) дій речі та документи можуть містити відомості, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують або спростовують причетність конкретних осіб до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням документів, що стали підставою для надання відстрочки від призову під час мобілізації.
Зокрема, відомості, які містяться у документації могли бути використані для штучного створення підстав догляду за особою з інвалідністю або тяжким захворюванням, що, у свою чергу, могло слугувати підставою для отримання відстрочки від призову іншою особою. Зазначені документи необхідні для проведення судово-медичних, почеркознавчих та технічних експертиз, перевірки їх автентичності, законності видачі та відповідності встановленим медичним критеріям.
Мобільний телефон, може містити електронні дані, що мають доказове значення, зокрема листування, дзвінки, медичні файли, фотозображення документів та інші відомості щодо виготовлення, отримання або використання зазначених медичних і офіційних документів, а також контактів із причетними особами. З метою забезпечення збереження речових доказів, недопущення їх знищення, зміни або приховування, а також для подальшого проведення судових експертиз і процесуальних дій.
Враховуючи те, що вищезазначене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на майно, яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 .
Старший слідчий СУ ГУНП України в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 підтримав клопотання, про що зазначив в поданій слідчому судді заяві.
Власник майна про день та час розгляду справи повідомлявся, клопотань про відкладення розгляду не подав, про причини неявки не повідомив.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, а також те, що неявка власника майна не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час його розгляду слідчим суддею не здійснювалась.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити за таких підстав.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено частиною 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Поряд із цим, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Досудовим розслідуванням установлено, що на території міста Запоріжжя група осіб, достовірно знаючи про встановлені на період воєнного стану обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статті за кордон, а також про значний попит серед даної категорії осіб чоловічої статті, які з метою ухилення від призову за мобілізацією, мають намір виїхати за кордон, переслідуючи умисний корисливий мотив, займаються злочинною діяльністю, спрямованою на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України.
Вважають, що до вчинення вищевказаних злочинів причетні:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, яка займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001800, виданого Радою адвокатів Запорізької області згідно з рішенням № 14 від 31.08.2018, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Маріуполь, громадянка України, не одружена, офіційно не працевлаштована, мешкаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима;
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , сімейний лікар КНП «Клініка сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, раніше не судимий.
За інформацією слідства, за сприянням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , особи чоловічої статі призивного віку отримували фіктивні довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та інші медичні документи, на підставі яких їм або їх близьким родичам надавався статус осіб з інвалідністю, внаслідок чого громадяни отримували можливість ухилятись від призову на військову службу під час мобілізації та безперешкодно перетинати державний кордон України, використовуючи неправомірно отриманий статус.
Також було встановлено, що особою, яка ухилилась від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який, як вказав слідчий звертався та отримав відстрочку на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме як особа, що має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
ОСОБА_8 , для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, надав довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 456356 видану на ім`я його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій зазначено, що вона є інвалідом другої групи та потребує стороннього догляду.
Згідно з інформацією КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР припинила свою діяльність, а згідно протокольних журналів Кардіологічної медико-соціальної експертної комісії та Онкологічної медико-соціальної експертної комісії запис щодо проходження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутній, бланки серії 12 ААГ № 456356 з 11.01.2024 не використовувалися в роботі КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР.
Отже, на думку сторони обвинувачення вказане свідчить про те, що ОСОБА_8 , надав завідомо підроблену довідку, яка не видавалась жодною уповноваженою установою та містила недостовірні відомості про стан його здоров`я.
27.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 20.01.2026 у справі № 335/7468/25 провадження 1-кс/335/293/2026, органом досудового розслідування за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 було проведено санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон «Iphone 13 Pro» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Vodafone» № НОМЕР_3 ;
- довідка видана ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
- протокол про адміністративне правопорушення № 452 за ст. 210-1 КУпАП на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4
- заява ОСОБА_8 , на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» про надання відстрочки від призову на військову службу;
- довідка військово-лікарської комісії від 06.03.2025 № 2025-0306-1215 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується протокол обшуку.
Постановою слідчого, вилучене за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
У слідства є достатні підстави вважати, що вилучені речі є речовими доказами, а тому з метою їх збереження, призначення по вилученому майну необхідних експертиз, проведення огляду, а також збирання, фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному проваджені під час досудового розслідування та судового провадження як докази, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені речі.
Слідчим суддею встановлено, що заявлена слідчим у клопотанні мета щодо збереження речових доказів може бути досягнута шляхом застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Надані слідчому судді матеріали кримінального провадження підтверджують, що вилучене майно, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що наддасть органу досудового розслідування в подальшому використати вказані відомості як доказ факту вчинення кримінального правопорушення чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів.
Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.
Слідчий суддя дійшов висновку про достатність підстав вважати, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту майна, існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке має значення речового доказу для досудового розслідування.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчий суддя не встановив.
Строк звернення до суду із клопотанням про накладення арешту слідчим дотриманий. Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені обставини, для арешту майна, передбачені КПК України.
Тому, приймаючи до уваги, що вилучене майно є речовими доказами, відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України та має важливе значення для з`ясування обставин по кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.
Отже, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 175 КПК України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 27.01.2026 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_4 , а саме:
- мобільний телефон «Iphone 13 Pro» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Vodafone» № НОМЕР_3 ;
- довідку видану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
- протокол про адміністративне правопорушення № 452 за ст. 210-1 КУпАП на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4
- заяву ОСОБА_8 на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» про надання відстрочки від призову на військову службу;
- довідку військово-лікарської комісії від 06.03.2025 № 2025-0306-1215 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На підставі ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1