Справа № 724/1454/25
Провадження № 1-кп/724/70/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторін:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хотині, Чернівецької області кримінальне провадження № 0000024 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Хотин, Хотинського району Чернівецької області, не працюючої, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, ранiше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 03 березня 2025 року близько о 13 год. 00 хв., більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесного ушкодження, завдала одного удару коліном правої ноги в ділянку обличчя, внаслідок чого спричинила ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді садин в ділянці спинки носа зліва з переходом на крило носа та в ділянці верхньої губи, а також струс головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 120 екс від 26.03.2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку повністю не визнала, від давання показань суду відмовилась.

Не зважаючи на повне невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими та перевіреними судом в ході судового розгляду.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що приблизно у березні 2025 року знаходячись біля будинку культури у м. Хотин, обвинувачена ОСОБА_4 завдала їй один удар коліном правої ноги у її обличчя, внаслідок чого їй заподіяні тілесні ушкодження.

Суд визнає показання потерпілої достовірними, належними та допустимими оскільки, вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та отримані у порядку, встановленому КПК України, не суперечать іншим письмовим доказам, зокрема висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

- протоколом прийнятя заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.03.2025, згідно з яким ОСОБА_5 зазначила, що 03.03.2025 року під час перебування у м. Хотин біля будинку культури, в неї виник словесний конфлікт з малознайомою на імя ОСОБА_6 , в результаті чого вона вчинила бійку, а саме коліном вдарила в обличчя;

- висновоком експерта № 120 екс- від 26.03.2025, згідно якого потерпілій ОСОБА_5 , були дійсно спричинені легкі тілесні ушкдження, що призвело до короткочасного розладу здоровя садна в ділянці спинки носа зліва з переходом на крило носа, в ділянці верхньої губи справа, струс головного мозку, що виникли в результаті не менш 2-х кратної травмуючої дії твердих тупих предметів, можливо внасліок удару коліном, може відповідади строку та обставинам вказаним у фабулі постанови;

-відеозаписом події від 03.03.2025, яке надано слідчому гр. ОСОБА_7 , де зафіксовано досліджувану судом подію, а саме як обвинувачена ОСОБА_4 наносить удар коліном в обличчя потерпілої ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду відеозапису від 28.03.2025 з фото таблицею.

Всі зазначені вище докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Отже, суд, дослідивши докази, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення проступку доведена у повному обсязі і її дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин, невизнання обвинуваченою своєї вини суд розцінює як обраний нею спосіб захисту, що має на меті приховання факту вчинення нею кримінального проступку та є спробою уникнути покарання за скоєне.

Вирішуючи питання про обрання виду та розміру покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, класифікується як кримінальний проступок.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, думку потерпілої, особу винної, а також те, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає застосування до винних осіб ряду покарань, зокрема штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме її меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, неможливість призначення інших видів покарання суд мотивує тим, що штраф не може бути призначений, у звязку з недостатнім рівнем доходу обвинуваченої, виправні роботи також не можуть бути застосовані, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, покарання у виді пробаційного нагляду та обмеження волі будуть занадто суворими, враховуючи особу винної та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.302, 370, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази: оптичний диск з написом «ALERUS» DVD-R 120 min, що міститься в матеріалах кримінального провадження № 0000024, залишити зберігати при матеріалах даного кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_8