Справа №278/3714/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Житомирського районного суду розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Житомирського районного суду Житомирської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000112 від 23.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гурівці Козятинського району Вінницької області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, не одружений, на утриманні не має малолітніх дітей, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме:

- 11.04.2025 року Житомирським районним судом за ч.1 ст.162 КК України до штрафу 850 грн (спрва №278/1648/25)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2025 року до Житомирського районного суду Житомирської області надійшов вказаний обвинувальний акт, з якого вбачається наступне.

У невстановлений досудовим розслідуванням день травня 2025 року, у вечірній час у ОСОБА_4 , який перебував біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житлового будинку за вищевказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до вказаного житлового будинку та, керуючись мотивами, спрямованими на порушення недоторканості житла, що виражається у незаконному проникненні до нього, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, усупереч вимогам статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканність житла, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, у цей же день, час та місці, шляхом застосування сили пошкодив скло вікна та через вікно незаконно проник до приміщення вказаного житлового будинку, де залишився проживати до 22.05.2025, чим порушив недоторканість житла потерпілої ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор просила суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк до 1 рік 6 місяців. Також просила вирок Житомирського районного суду від 11.04.2025 року у справі №278/1648/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 виконувати окремо.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, частково визнав фактичні обставини справи, повідомивши, що він не вибивав вікна, а зайшов у будинок, оскільки двері були відчинені, відтак не було перешкод туди потрапити. Також повідомив, що не вбачає у своїх діях ознак кримінального правопорушення, та вважає свої дії правомірними, оскільки йому ніде проживати.

Потерпіла ОСОБА_5 , яка є власницею будинку, куди проник обвинувачений ОСОБА_4 , 12.11.2025 року подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та просила суд суворо покарати останього.

Окрім безпосередньо отриманих показань обвинуваченого, на підтвердження його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, були надані та досліджені судом наступні письмові докази, а саме:

- рапорт помічника чергового ВП №1 ЖРУП №1 ГУНП в Житомиріській області від 22.05.2025 року щодо отримання заяви від потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за фактом незаконного проникнення до її житла за адресою: АДРЕСА_2 , ймовірно, сусід на прізвисько « ОСОБА_7 » шляхом вибитого вікна;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.05.2025 року, у якому викладені детально обставини проникнення у житло ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема й завдані збитки;

- заява ОСОБА_6 від 24.05.2025 року, якою остання надала дозвіл працівникам поліції на проведення огляду у її домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протокол огляду місця події від 24.05.2025 року у домоволодінні ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , разом із доданою до нього фототаблицею з місця огляду;

- свідоцтв про право на спадщину за законом, яким підтверджується право власності ОСОБА_6 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2025 та довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2025, якою підтверджено, що на фотознімку №4 зображений саме обвинувачений ОСОБА_4 .

Судом також були досліджені характеризуючи дані на обвинуваченого, зокрема: паспорт громадянина СРСР, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідкою характеристикою, виданою виконкомом Тетерівської сільської ради, відповідно до якої обвинувачений характеризується посередньо за місцем проживання; довідкою про судимість, з якої вбачається, що обвинувачений неодноразово притягався раніше до кримінальної відповідальності та був засуджений, востаннє 11.04.2025 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд вважає, що мало місце діяння, передбачене ч.1 ст. 162 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що полягає у передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Матеріалами кримінального провадження не підтверджено факту щирого каяття обвинуваченого. Також під час судового розгляду обвинувачений, визнаючи свою вину у скоєному правопорушенні, фактично виправдовував свої протиправні дії, що не може свідчити про щире каяття.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України, не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який класифікується на момент вчинення, за ч.1 ст.162 КК України, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії проступків, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, і обставин, що обтяжують покарання, те, що обвинувачений не працює, раніше судимий за аналогічний проступок у цьому ж році, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відтак, дослідженими у судовому засіданні докази та наданними показаннями обвинуваченим ОСОБА_4 у сукупності підтверджується наявність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його умисні дії за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.

Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.

Так, суд, враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності притягувався, вчинив не тяжкий злочин, раніше судимий 11.04.2025 року Житомирським районним судом за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу 850 грн, який не наразі сплатив; не має постійного місця проживання та реєстрації; є особою пенсійного віку.

При застосуванні покарання суд також виходить з наступного.

Частиною 1 статті 162 КК України передбачено, що незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, - караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

В свою чергу, статтею 57 КК України передбачено, що:

- покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків (ч. 1);

- виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування (ч. 2).

Згідно із ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Відтак запропоноване прокурором покарання у вигляді обмеження волі не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки він є особою, який досяг пенсійного віку.

Суд приходить до висновку, що єдиним законним покаранням буде призначення обвинуваченому штрафу у максимальному його розмірі - 1700 грн.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Пропонована винагорода викривачу у кримінальному провадженні відсутня.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 177, 369, 370, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у сумі 1700,00 грн.

Вирок Житомирського районного суду від 11.04.2025 року у справі №278/1648/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 виконувати окремо.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду на протязі 30 днів із дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити потерпілим не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1