Провадження № 1-кс/161/7380/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 грудня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно матеріалів клопотання, СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000413 від 01.05.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне із яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 12 (десяти) років з конфіскацією майна, а тому останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії не відпали, а продовжують існувати, водночас досудове розслідування кримінального провадження на даний час не завершено та продовжено до чотирьох місяців, оскільки у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, що потребує додаткового часу, а тому старший слідчий, за погодженням із прокурором, просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.01.2026 року включно, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні старший слідчий та прокурор, кожен зокрема, підтримали клопотання, просили його задовольнити, з підстав зазначених у ньому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання, в яких просив змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що відсутні докази в обґрунтування підозри ОСОБА_5 , а зазначені у клопотанні старшого слідчого ризики, на його думку, відсутні та не доведені. При цьому вказував, що його підзахисний підозрюваний ОСОБА_5 не судимий, має численні нагороди, отримані за участь у спортивних конкурсах, являється особою молодого віку, має постійне місце реєстрації та проживання на території Волинської області, під час застосування запобіжного заходу, не затримувався органом досудового розслідування, а добровільно з`являвся на розгляд до суду. Також зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки належного рівня, на його утриманні знаходяться мама ОСОБА_8 , яка має інвалідність третьої групи довічно захворювання опорно рухового апарату та батько пенсійного віку. Також захисник підозрюваного у своєму запереченні вказав, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває з 01 травня 2025 року, тобто більше шести місяців, весь цей час органом досудового розслідування проводяться негласні / слідчі (розшукові) та процесуальні дії, здійснюється збирання доказів, а саме лише посилання старшого слідчого на можливість знищення, спотворення, приховування невідомого обсягу речей і документів, коло осіб, які можуть сприяти цим діям, без його деталізації та зазначення конкретних відомостей, які могли би бути здобуті в ході досудового розслідування та могли би свідчити про намір підозрюваного ОСОБА_5 здійснити такі спроби, на його переконання, не є беззаперечним доказом, підтверджуючим наявність ризику знищення, спотворення, приховування. Ризик того, що ОСОБА_5 може чинити тиск на потерпілого та свідків на думку адвоката ОСОБА_6 є нелогічним і необґрунтованим, оскільки до клопотання старшого слідчого не було долучено жодних доказів, що ОСОБА_5 може в подальшому здійснювати тиск чи схиляти потерпілого та свідків до зміни показів. 24 жовтня 2025 року потерпілого ОСОБА_9 було повністю допитано під час судового засідання за ухвалою слідчого судді від 21 жовтня 2025 року. Крім цього захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у своєму заперечення зазначив, що його підзахисний підозрюваний ОСОБА_5 раніше перебував під вартою у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу і того, що станом на даний час на розгляді перебуває обвинувальний акт у Ковельському міському суді Волинської області за матеріалами кримінального провадження №0000400 від 02 квітня 2023 за ч. 3 ст. 296 КК України, так як це стосується іншого провадження і станом на даний час кінцевого рішення ще не прийнято і особа ОСОБА_5 не визнана винуватою за ч. 3 ст. 296 КК України. При цьому зауважив, що до даного клопотання старшим слідчим долучено ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2023 року, в якій зазначено, що суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області навпаки змінив ОСОБА_5 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання, так як ОСОБА_5 постійно з`являвся на виклики до слідчого і суду, поведінка ОСОБА_5 змінилася в кращу сторону, він став на шлях виправлення, працевлаштувався на посаду водія, за місцем роботи та за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно, що свідчить про його бажання стати на шлях виправлення. Також зазначив, що посилання старшого слідчого про те що ОСОБА_5 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, теж не можна брати до уваги, так ці адміністративні правопорушення були вчинені набагато раніше до реєстрації даного кримінального провадження, а саме в 2021 році та в 2024 році. А тому, на підставі вище викладеного, захисник просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника захисника, просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він немає наміру ухилятися від слідства та суду.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, кожного зокрема, вивчивши клопотання, а також матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

У провадженні СУ ГУНП у Волинській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000413 від 01.05.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Також, слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цими злочинами, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

З письмового повідомлення про підозру, доданого до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 в установленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України. Таким чином, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу доведено наявність обґрунтованої підозри у можливості вчинення підозрюваним даних кримінальних правопорушень, а тому ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у межах даного кримінального провадження.

Водночас, необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Встановлені у ході розгляду клопотання обставини свідчать про те, що існують факти та інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, тобто підозра у даному кримінальному провадженні є обґрунтованою.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Одночасно, ні прокурором, ні старшим слідчим в судовому засіданні не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, що доведені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою. Статтею 183 визначено, що вказаний запобіжний захід є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, слідчий суддя, згідно ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає, окрім того, під час судового розгляду не доведено наявності виняткових обставин, які дають можливість суду обмежити право підозрюваного на свободу, оскільки одна лише тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, не є безумовною підставою для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні.

Змінюючи вид запобіжного заходу, слідчий суддя, у відповідності дост.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховує, що на утриманні підозрюваного ОСОБА_5 знаходиться мама ОСОБА_8 , яка має інвалідність третьої групи довічно захворювання опорно рухового апарату та батько пенсійного віку, також наявність у підозрюваного зареєстрованого постійного місця проживання: АДРЕСА_1 . Крім того, підозрюваний має численні нагороди, отримані за участь у спортивних конкурсах, являється особою молодого віку, не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, добровільно з`являвся на всі виклики до органу досудового розслідування та суду, також слідчий суддя бере до уваги і той факт що 24 жовтня 2025 року потерпілого ОСОБА_9 було повністю допитано під час судового засідання за ухвалою слідчого судді від 21 жовтня 2025 року, а тому на думку суду старшим слідчим не доведено такого ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може в подальшому здійснювати тиск чи схиляти потерпілого та свідків до зміни показів. Також слідчий суддя враховує і те, що досудове розслідування триває вже досить тривалий час, та проведено вже майже усі слідчі дії, зокрема проведені допити потерпілого та свідків. А тому, у даному випадку відсутні об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 при продовженні застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде ухилятися від явки до слідства та суду, впливатиме на потерпілого та свідків, чи перешкоджатиме слідству іншим шляхом.

Обставини справи вказують, що його належна процесуальна поведінка може забезпечити менш суворий запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, які не були встановлені судом при розгляді клопотання при обранні відносно ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність та можливість застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді цілодобового домашнього арешту, що достатньою мірою, на думку суду, буде гарантувати дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки, а тому, з огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволення клопотання старшого слідчого, слід відмовити та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з відповідними обов`язками.

У відповідності до ч.3 п.1 ст.202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Згідно ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання під домашнім арештом може бути продовженим за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193,194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Змінити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.01.2026 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби України паспорт України для виїзду за кордон; не спілкуватися із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч.3 п.1 ст.202 КПК України, негайно доставити до місця проживання: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 передати для виконання відділу Національної поліції у Волинській області за місцем його проживання АДРЕСА_1 .

Згідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1