печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 10.07.2017, на підставі обвинувального акта у частині за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харцизьк Донецької області, українки, громадянинки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2, 3 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувачення ОСОБА_3 у період з 21.06.2017 року по 19.07.2017 року своїми умисними діями, які виразилися у наданні порад та вчиненні дій, спрямованих на усунення перешкод, сприяла у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому у великих розмірах та у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з корисливих мотивів використанні службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої заявив клопотання про застосування ст. 5 КК України, перекваліфікацію інкримінованого ОСОБА_3 діяння та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Клопотання обґрунтовується тим, що внаслідок змін кримінального закону, які пом`якшують кримінальну відповідальність, зокрема, обвинувачення за ч. 3 ст. 190 КК України підлягає перекваліфікації на ч. 2 ст. 190 КК України, а також з дня вчинення інкримінованих діянь минули строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена клопотання підтримала, зазначила, що усвідомлює правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих підстав, та надала згоду на застосування положень ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання із зазначених підстав.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані як надання порад та вчинення дій, спрямованих на усунення перешкод, оскільки сприяла у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчиненому у великих розмірах, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2, 3 ст. 190 КК України.

Крім цього, дії ОСОБА_3 кваліфіковані як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів використання службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акта, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо наявності підстав для перекваліфікації інкримінованого ОСОБА_3 діяння, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, який пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі та підлягає застосуванню до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Так кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на момент вчинення інкримінованих діянь було завдання шкоди у великих розмірах.

Тобто, розмір завданої шкоди є визначальною, обов`язковою ознакою складу цього злочину, без встановлення якої кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 190 КК України є неможливою.

Разом з тим, законодавець неодноразово змінював підходи до визначення розмірів шкоди, зокрема шляхом прив`язки таких розмірів до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який, у свою чергу, залежить від соціально-економічних показників, установлених державою на відповідний період.

Зокрема, станом на час розгляду кримінального провадження чинне законодавство передбачає, що: значною шкодою у статтях 185, 186, 189, 190 КК України визнається шкода в розмірі від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; великими розмірами у статтях 185-191 КК України визнається шкода, що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн, а згідно з пунктом 5 розділу XX Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 50 % прожиткового мінімуму, тобто 1514 грн.

Тобто, у 2025 році: 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 151 400 грн, а в свою чергу 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 378 500 грн.

Як вбачається з обвинувального акта, розмір шкоди, встановленої досудовим розслідування, становить 260 000 грн, що перевищує поріг значної шкоди, однак не досягає порогу великих розмірів, встановленого наразі кримінальним законом.

За таких обставин встановлений розмір шкоди не є «великим розміром», який є обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Таким чином, за результатами застосування положень ст. 5 КК України як закону, що пом`якшує кримінальну відповідальність, наразі відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України, відтак дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК України.

Суд також враховує, що розмір шкоди як елемент складу злочину не є статичною величиною, а змінюється залежно від законодавчого регулювання. У випадку, коли внаслідок змін кримінального закону певний розмір шкоди втрачає ознаку підвищеної суспільної небезпечності, застосування більш суворої кримінально-правової норми суперечило б принципу законності та вимогам ст. 5 КК України.

Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що застосування ч. 3 ст. 190 КК України за відсутності кваліфікуючої ознаки «у великих розмірах» є неможливим, відтак інкриміноване ОСОБА_3 діяння слід перекваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, що є обґрунтованим та відповідатиме чинному кримінальному закону.

Таким чином, суд встановив, що за наведених згідно обвинувачення обставин ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, однак з наведенихобставин об`єктивної сторони, викладених у обвинувальному акті, не вбачається завдання шкоди у великих розмірах.

Крім цього, щодо закриття кримінального провадження у частині стосовно ОСОБА_3 з підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка винила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Крім того, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачене ч. 1 ст. 364 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули строки, визначені цією статтею, зокрема, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

За змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує і відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

Так, у вказаному провадженні перебіг строку давності не переривався та не зупинявся у встановленому законом порядку.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 правильно розуміє формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, що у нормах КПК України не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к також вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, та наполягає на її звільненні від кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження у частині стосовно неї підлягає закриттю.

Обвинувачена погоджується зі звільненням від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Суд також з`ясував, що позиція обвинуваченої є добровільною та істинною.

Питання щодо процесуальних витрат слід вирішити у відповідності до ст. 126 КПК України та віднести їх на рахунок держави, враховуючи висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, з якого вбачається, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема, витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 284-285, 369, 371, 392 КПК України, ст. 5, 12, 44, 49 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченої про перекваліфікацію кримінального правопорушення та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч. 3 ст. 190 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України на підставі ст. 49 КК України звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 10.07.2017 у частині стосовно вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України, - закрити.

Ухвала набирає законної сили через сім днів з моменту її проголошення у разі не подачі на неї апеляції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1