Номер провадження: 11-кп/813/1322/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 09.12.2025, якою під час судового розгляду к/п № 0000032 від 13.01.2025 стосовно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Балта Одеської обл., громадянина України, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 258 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 06.02.2026 включно, без визначення застави,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одеса, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 06.02.2026 включно, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06.02.2026 включно, без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу суд 1-ої інстанції виходив з доведеності наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які не зменшились в цьому к/п стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відсутності перешкод для продовження запобіжного заходу та відсутності підстав для зміни запобіжного заходу в тому числі на більш м`який.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на відсутність: доказів на підтвердження ризиків в цьому к/п, обґрунтованої підозри та обвинувального акту з належними доказами на підтвердження причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до цього к/п. При цьому, захисник зауважив, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався та вважає застосований запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

За таких обставин захисник ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її незаконність, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не знає інших фігурантів провадження, а вони натомість не знають його. Окрім того, стороною обвинувачення ризики в цьому к/п належним чином не доведені, ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, має інвалідність ІІІ групи та низку хвороб, які унеможливлюють його перебування в умовах слідчого ізолятора.

За таких обставин захисник ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ухвала суду від 09.12.2025 не оскаржувалась.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також їх захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали свої апеляційні скарги та просили її задовольнити, водночас прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, при цьому про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, однак причини неявки суду не повідомив.

Оскільки учасники провадження, які були присутні в судовому засіданні в апеляційному суді не заперечували щодо розгляду справи за відсутності прокурора, апеляційний суд вирішив провести апеляційний розгляд провадження за встановленою явкою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників, перевіривши доводи апеляційних скарг та ретельно дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, суд 1-ої інстанції зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на таке.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо обґрунтованості пред`явленого обвинувачення.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Статтею 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Разом з тим, аналіз зазначеної норми кримінального процесуального закону свідчить про те, що апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки має право витребувати із суду 1-ої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення, якщо таке подавалось (заявлялось).

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до обвинувального акту, який міститься в матеріалах кримінального провадження, що надійшло до апеляційного суду, ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 258 КК Україниза кваліфікуючими ознаками: надання засобів для вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створив небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяв значну майнову шкоду чи настання інших тяжких наслідків, якщо такі дії були вчинені з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до загибелі людини.

Водночас, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, вчинене за попередньою змовою групою осіб; готування до вчинення терористичного акту, тобто умисне створення умов для вчинення вибуху, який створив небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяв значну майнову шкоду чи настання інших тяжких наслідків, якщо такі дії були вчинені з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб; зберігання, придбання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

При цьому, санкція ч. 3 ст. 258 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої., що за ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») №31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Колегія суддів зауважує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, та обставинами вчинення інкримінованого злочину.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у рішенні в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, апеляційний суд також зважає на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Отже, враховуючи загрозу суворості можливого покарання, в тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, особливості інкримінованих злочинів, кількість фігурантів, вчинення інкримінованих діянь в умовах воєнного стану та з корисливих мотивів (отримання винагороди за вчинення злочину), з врахуванням обставин, викладених в обвинувальному акті, які вказують на вчинення злочину за вказівкою співробітника спецслужб рф, а також з врахуванням того, що в результаті вчинення злочинних дій загинула людина, зважаючи на активні дії обвинувачених, апеляційний суд погоджується з висновками суду 1-ої інстанції щодо наявності в цьому к/п ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та актуальність яких не зменшилася на цій стадії к/п.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення були доведені належним чином встановлені ризики, а тому підстави для скасування ухвали суду 1-ої інстанції відсутні.

Посилання сторони захисту на відсутність обґрунтованої підозри є нерелевантним щодо стадії к/п, оскільки обвинувальний акт вже розглядається судом. Водночас, всі заперечення сторони захисту на обставини, викладені в обвинувальному акті будуть розглянуті судом 1-ої інстанції в процесі розгляду цього обвинувального акту та відповідні доводи не можуть бути предметом дослідження апеляційного суду, який переглядає ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу. Те ж стосується посилань захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не знає інших фігурантів провадження, а вони натомість не знають його.

При цьому, посилання захисників на позитивні характеристики обвинувачених, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, відсутність судимостей тощо не є безумовними підставами для застосування менш суворого запобіжного заходу та не спростовують наявності встановлених ризиків, актуальність яких не зменшилась на цій стадії к/п, більш того, вони існували станом на момент ймовірного вчинення інкримінованих діянь, однак не стали стримуючими факторами для обвинувачених.

Водночас, апеляційний суд зважає на доводи захисника ОСОБА_9 щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , однак зауважує, що захисник не надав достатніх та переконливих доказів неможливості перебування цього обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора, а крім того в умовах слідчого ізолятора обвинувачений має право скористатися медичною допомогою за потреби.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом 1-ої інстанції оскаржуваної ухвали не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та залишає без змін оскаржувану ухвалу суду 1-ої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути особливу увагу суду на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Враховуючи особливості інкримінованих діянь та обставин, викладених в обвинувальному акті, зважаючи на підвищений суспільний інтерес, обумовлений специфікою інкримінованих злочинів, апеляційний суд звертає увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття дієвих заходів з метою дотримання розумних строків розгляду к/п №0000032 від 13.01.2025.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 182, 183, 194, 199, 331, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 09.12.2025, якою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 258 КК Українита ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 06.02.2026 включно, без визначення застави залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття дієвих заходів для судового розгляду кримінального провадження №0000032 від 13.01.2025 за обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших в розумні строки.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4