провадження №1-кп/947/938/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

06 червня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000050 від 21.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карпівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеса, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 15.04.2025 року по кримінальному провадженню №0000050 від 21.01.2025 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.

ІІ. Цивільний позов у кримінальному провадженні.

2. Потерпілим пред`явлено цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

3. В обґрунтування позову, потерпілий зокрема зазначив, що відповідно до результату транспортно-товарознавчої експертизи, розміру матеріального збитку завданої йому внаслідок вказаного кримінального правопорушення становить 735104,05 грн.

4. Вказував, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають офіційного та постійного заробітку, що може вплинути на швидке відшкодування вищевказаної суми збитку, у зв`язку з цим вартість матеріального збитку завданого йому внаслідок вказаного кримінального правопорушення він оцінює у 500000,00 гривень.

5. Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.56, 128, 129 КПК України, просив: стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріальний збиток у розмірі 500000 гривень за умисне пошкодження автомобіля «BMW Х5», чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , шляхом підпалу.

ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

6. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України. Запропонував не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів, які характеризують особи обвинувачених, стосуються процесуальних витрат та речових доказів.

7. Потерпілий в судовому засіданні проти розгляду кримінального провадження в спрощеному порядку не заперечував. Підтримав цивільний позову та просив його задовольнити.

8. Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України визнали повністю, погодилися не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Висловили бажання давати показання. Цивільний позов потерпілого визнали у повному обсязі.

9. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України під час судового розгляду, з урахуванням позиції обвинувачених, доведена повністю.

10. Просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України та призначити їм покарання у виді 4 років позбавлення волі.

11. Водночас, враховуючи особи обвинувачених та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважав за можливе звільнити обвинувачених від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України, задовольнити цивільний позов потерпілого, стягнути з обвинувачених процесуальні витрати.

12. На стадії судових дебатів та під час останнього слова, обвинувачений ОСОБА_3 від висловлювань відмовився.

13. Захисник ОСОБА_6 , на стадії судових дебатів, просила зокрема врахувати особу обвинуваченого, а покарання призначити на розсуд суду.

14. На стадії судових дебатів, обвинувачений ОСОБА_4 від висловлювань відмовився, а під час останнього слова попроси вибачення перед потерпілим, обіцяв в подальшому такого не вчиняти.

15. Захисник ОСОБА_7 , на стадії судових дебатів, просив зокрема врахувати особу обвинуваченого, визнання ним вини та цивільного позову, погодився з прокурором щодо розміру виду та розміру призначеного покарання.

IV. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

16. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

17. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , 20.01.2025 року, отримав в телефонному месенджері «Телеграм», який зареєстрований на його номер мобільного телефону НОМЕР_2 від невстановленої особи (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження), з номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , sms-повідомлення з пропозицією щодо здійснення умисного підпалу автомобіля марки «BMW Х5», чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , за винагороду у розмірі 1000 доларів США, на яку погодився.

18. Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати злочинний умисел йому не вдасться, ОСОБА_3 вирішив залучити до виконання ОСОБА_4 , заохотивши його матеріальною винагородою, який в свою чергу погодився на спільне вчинення кримінального правопорушення.

19. З метою реалізації злочинного умислу, 20.01.2025 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, розробили спільний план, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме: автомобіля марки «BMW Х5», чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , розподіливши між собою обов`язки.

20. Реалізуючи свій злочинний план, 20.01.2025 року близько 22:00 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , попередньо взявши із собою пластикову баклажку, придбали на автозаправці «ВСП- ІЛ», яка розташована за адресою: м.Одеса вул.Євгена Чикаленка (Академіка Вільямса) №46/3, паперові хустки та автомобільний бензин марки «А-95» у кількості 2 літрів.

21. Надалі, 21.01.2025 року близько 01.00 години, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , взявши заздалегідь заготовлену полімерну пляшку ємністю 1 літр, заповнену автомобільним бензином марки «А-95» та розчинником, який містить у собі (етилацетат, етанол, толуол та ксилол) вийшли з будинку, де фактично мешкали ( АДРЕСА_1 ), та направилися разом до місця розташування вищевказаного автомобіля.

22. В подальшому, реалізуючи спільний злочинний умисел, 21.01.2025 року близько 01:05 години, перебуваючи біля автомобіля «BMW Х5», чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , який був припаркований між будинками №55 та № 57 по вул.Євгена Чикаленка (Академіка Вільямса) у м.Одеса, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 вилив вміст полімерної пляшки, заповненої автомобільним бензином марки «А-95» і розчинником, на передню праву частину вказаного автомобіля, та підпалив його, водночас, ОСОБА_4 забезпечував виконання ОСОБА_3 злочину, здійснював його прикриття та знімав його дії на мобільний телефон.

23. Виконавши усі дії, спрямовані на реалізацію спільного умислу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , впевнившись у загоранні автомобіля «BMW Х5» чорного кольору д.н.з НОМЕР_1 , спільно втекли з місця події, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 735104 гривень 05 копійок.

24. Згідно з ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

25. Частина 2 ст.28 КК України передбачає, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

26. Відповідно до ч.2 ст.194 КК України, кримінальна відповідальність настає за умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки.

27. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України доведена поза розумним сумнівом, а їх дії кваліфіковано правильно, оскільки вони вчинили умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

V. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

28. Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши їх думки щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку та через відсутність їх заперечень проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, форми їх вини та вирішив обмежитися допитом обвинувачених, дослідженням доказів, які характеризують особи обвинувачених, стосуються речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.

29. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив суду обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, оголошені прокурором в судовому засіданні та надалі з`ясовані у нього судом. Зазначив, що погодився на підпал, оскільки потрібні були гроші. Запропонував ОСОБА_4 спільно винити злочин. Цивільний позов визнав у повному обсязі, із сумою витрат на проведення експертиз погодився.

30. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, оголошені прокурором в судовому засіданні та надалі з`ясовані у нього судом. Зазначив, що потрібні були гроші, тому і вчинив підпал разом з ОСОБА_3 , який обіцяв заплатити йому 500 доларів США. Цивільний позов визнав у повному обсязі, із сумою витрат на проведення експертиз погодився.

VI. Призначення покарання.

31. При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

32. Так, обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, офіційно не працює, неодружений, утриманців не має.

33. Обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, офіційно не працює, неодружений, утриманців не має.

34. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння судовому розгляду. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності ОСОБА_3 до вимог ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

35. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння судовому розгляду. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності ОСОБА_4 до вимог ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

36. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

37. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особи обвинувачених, їх ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченим покарання в межах санкції ч.2 ст.194 КК України, у виді позбавлення волі у ближче до мінімального розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

38. Водночас, враховуючи особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зокрема їх молодий вік, відсутність у них судимості, бажання відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду, а також позицію сторони обвинувачення щодо можливості звільнення від відбування призначеного покарання, суд вважає, що виправлення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливим на підставі ст.75 КК України звільнити їх від відбування покарання із випробуванням, та покласти на них додатково обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

VIІ. Рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні.

39. Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

40. Частина 5 ст.128 КПК України передбачає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

41. Частина 1 ст.1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

42. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

43. Таким чином, суд вважає, що оскільки потерпілий ОСОБА_8 внаслідок неправомірних дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазнав матеріальної шкоди, а обвинувачені у повному обсязі визнали цивільний позов, то позовні вимоги про відшкодування матеріального збитку у розмірі 500000 грн. підлягають задоволенню.

Заходи забезпечення кримінального провадження.

44. Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

45. Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено обвинуваченим ухвалою суду від 17.04.2025 року підлягає скасування.

VIІІ. Речові докази.

46. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

IX. Процесуальні витрати.

47. Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

48. Таким чином, з обвинувачених підлягають стягненню солідарно на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 30244,20 грн. (експертиза №СЕ-19/116-25/2962-ФХД на суму 11938,50 грн.; експертиза №СЕ-19/116-25/2961-ФХД на суму 11938,50 грн.; експертиза №СЕ-19/116-25/1903-АВ на суму 6367,20 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири (4) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три (3) роки.

2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири (4) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три (3) роки.

3. Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом іспитового строку виконання наступних обов`язків:

3.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

3.4. працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

3.5. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок» (модуль «Освіта та працевлаштування») та «Зміна прокримінального мислення».

4. Цивільний позов ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до обвинувачених ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , солідарно на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на відшкодування майнової шкоди суму у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

5. Речові докази: 1) прозору ємність об`ємом 5 літрів з етикеткою «Aqua life», в які знаходиться речовина зеленого кольору невідомого походження та прозору ємність з етикеткою Хімтрейд» 646 розчинник; зелену кришку - знищити; 2) мобільний телефон IPHONE XR в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 , з сім картою НОМЕР_6 , який має пошкодження екрану (дисплею) та пошкодження корпусу мобільного телефону - повернути ОСОБА_3 ; 3) мобільний телефон Infinix Х6850, ІМЕІ1 НОМЕР_7 , ІМЕІ2 НОМЕР_8 , з сім картою НОМЕР_9 , в чохлі сірого кольору; кофту червоного кольору; чорні-білого кольору з сірим; куртку чорного кольору - повернути ОСОБА_4 ; 4) кросівки красно - чорного кольору; куртку чорного кольору та чорні штани; зелену фліску - повернути особі, у якої їх було вилучено; 5) оптичний DVD-R диск з відеозаписами, з камер відеоспостереження зовнішньої та внутрішньої території під`їзду, який розташований за адресою: м.Одеса, Академіка Вільямса буд.59/3 від 21.01.2025 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

6. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , солідарно на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 30244 (тридцять тисяч двісті сорок чотири) гривні 20 копійок.

7. Арешт накладений на майно та речі відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 27.01.2025 року (справа №947/3580/25, провадження №1-кс/947/1496/25), - скасувати.

8. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжений відповідно до ухвали суду від 17.04.2025 року - скасувати.

Обвинувачених ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - звільнити з-під варти в залі судового засідання.

9. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

10. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

11. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1