Провадження №11-кп/824/3666/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника БВК №119 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що процес виправлення ще не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства. Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання засудженого у суді першої інстанції або задовольнити клопотання.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що відбув терміну покарання. Має 11 заохочень від адміністрації колонії та нагороджень почесними грамотами.

Разом з цим, адміністрація колонії підтримала клопотання засудженого.

Місцевий суд та сторона обвинувачення, не ознайомились із особистою справою засудженого через велику завантаженість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника ОСОБА_8 , який послався на розсуд суду, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2014 за ч. 1 ст. 115, з застосуванням ст. 71, 72 на 12 років 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.03.20216 р. ст. 72 ч. 5 КК України ЗУ «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку покарання ув`язнення у строк покарання (зараховано з 08.04.2014 р. по. 21.10.2024 р. 6 м. 13 д.).

Так судом враховано, що засуджений ОСОБА_7 , наразі утримується в державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)». Станом на 24 лютого 2025 року відбув частину призначеного покарання, а тому може порушувати питання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_7 , від відбування покарання, суд першої інстанції дослідив дані, надані установою виконання покарань, де з матеріалів особової справи та характеристики вбачається, що засуджений за час відбування покарання характеризується позитивно, має 11 заохочень. Правил внутрішнього розпорядку дотримується, стягнень немає. Працевлаштований в майстерні установи в дільниці з виготовлення малопомітних перешкод, ставлення до праці сумлінне. З власної ініціативи без оплати праці виконує роботи з благоустрою відділення. Приймає активну участь у програмах ДВВ. Також приймає участь в житті установи, а саме участь в спортивних змаганнях та інших соціально-просвітницьких заходах, за що має почесні грамоти.

Проте,як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , раніше судимий, звільнявся від відбування покарань з іспитовим строком та все одно вчинив новий умисний злочин, під час іспитового строку.

Так, 04.12.2013 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ст. 128 КК України на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , був звільнений від відбування покарання до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, однак вже 08.04.2014 року знову вчинив умисний злочин у стані алкогольного сп`яніння, тобто на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин, за який в даний час відбуває покарання.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом статті 81КК України є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги засудженого щодо скасування ухвали суду першої інстанції не підлягають задоволенню, оскільки засуджений на даний час не довів своє виправлення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4