Справа №: 398/4877/24
провадження №: 1-кп/398/221/25
ВИРОК

Іменем України

"13" травня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрія кримінальне провадження № 0000849 від 11 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Олександрія Кіровоградської області, українки, громадянки України, працюючу продавцем в ТОВ "МАРАТОН-ОЛ", яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 близько о 07.00 год. ОСОБА_3 здійснювала рух транспортним засобом марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Софіївська в м.Олександрія Кіровоградської області. Проїжджаючи нерегульоване перехрестя з вулицею Братська ОСОБА_3 проявила власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), чим позбавила себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху, та під час виконання маневру повороту ліворуч на вулицю Братська у м. Олександрії Кіровоградської області, не впевнилась у відсутності пішохода на пішохідному переході, якому може бути створена небезпека для руху. При цьому, ігноруючи вимоги п.п. 12.3 та 16.2 ПДР (п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 16.2 На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку) легковажно сподіваючись на відвернення негативних наслідків, продовжила рух, не надавши перевагу у русі пішоходу та допустила наїзд на ОСОБА_6 , яка перетинала вулицю Братська у м. Олександрії Кіровоградської області, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля по пішохідному переходу.

Внаслідок наїзду водієм ОСОБА_3 транспортним засобом марки «FORD Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку І ст., перелому скроневої кістки зліва, пошкодження барабанної перетинки; закритої травми грудної клітки: перелому лівої лопатки, переломів 4, 5 ребер зліва, компресійного перелому 3-го поперекового хребця; перелому правого гомілково-ступневого суглобу, саден та гематом голови, тулубу, кінцівок, які у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Своїми діями обвинувачена ОСОБА_3 допустила порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю визнала, у скоєному щиро розкаялася та пояснила суду, що 10.05.2024 о 7:00 год. керувала власним автомобілем, та зранку їхала на роботу. Як раз був схід сонця і здійснюючи поворот ліворуч її на мить засліпило сонце, тому потерпіла для неї з`явилася не очікувано і вона не встигла зупинитися. Дуже шкодує, просить вибачення і просить її суворо не карати. Після дорожньо-транспортної пригоди вона одразу викликала швидку медичну допомогу, постійно залишався на місці події, щодня приходила з чоловіком в лікарню до потерпілої. Купувала всі необхідні ліки за призначенням лікарів. Вона особисто до потерпілої не заходила щодня, лише тому що не хотіла щоб вона нервувалась. Щодо позову потерпілої, погоджується на відшкодування суми такої шкоди, що буде визначена судом, але сума заявлена потерпілою для її родини є занадто великою. Щодо позову прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої в сумі 16 495,08 грн, то вказану шкоду нею вже відшкодовано добровільно, що підтверджується квитанцією, яку просить долучити до матеріалів справи.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав пояснення своєї підзахисної, просив суд визначити розмір моральної шкоди з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, оскільки родина його підзахисної не в змозі сплатити заявлену потерпілою суму моральної шкоди. Окрім того питання матеріальної шкоди потерпілою не ставиться, оскільки вона була повністю відшкодована обвинуваченою, шляхом щоденного придбання ліків згідно призначення лікарів.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. На позбавлені волі обвинуваченої не наполягали, проте просили застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами у максимальному розмірі.

Прокурор в судовому засіданні просив позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, залишити без розгляду.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченою.

Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, у тому числі шляхом допиту потерпілого, свідків, відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.

Обвинувачена не оспорювала фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності її позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а її дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила необережний тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, заміжня, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, офіційно працевлаштована, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та за місцем роботи характеризується позитивно.

З досудової доповіді про обвинувачену ОСОБА_3 , складеної Олександрійським РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, встановлено, що орган з питань пробації ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, оцінює як низький та вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляцію від суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, що буде відповідати принципам та меті його призначення. При цьому, враховуючи особу винної, відсутність будь-якої негативної характеристики стосовно неї, беручи до уваги, що вказаний злочин вчинений з необережності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги висновок органу пробації щодо низького ступеню ризику небезпеки обвинуваченої для суспільства, та думку потерпілої яка не напалягала на позбавлені волі обвинуваченої, приводить суд до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, а тому на підставі ст.75 КК України суд вважає доцільним призначити їй покарання із випробуванням та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання суд враховує, що позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. Суд вважає, що ОСОБА_3 усвідомлюючи необхідність суворо дотримуватися ПДР під час керування джерелом підвищеної небезпек, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, яка перетинала проїжджу части у встановленому місці, а саме через пішохідний перехід, відверто ігноруючи те, що своїми діями вона ставить під загрозу життя та здоров`я інших осіб, під`їжджаючи до пішохідного переходу, проявила неуважність та злочинну недбалість, здійснила наїзд на пішохода, що в сукупності призвело до наслідків у вигляді отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень, що свідчить про небезпечність обвинуваченої, як водія під час керування транспортним засобом, тому до останньої слід обрати додаткову міру покарання, передбачену санкцією ч.2ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення вона отримала травми, внаслідок яких була позбавлена можливості самостійно пересуватись протягом тривалого часу. Вона декілька днів після ДТП провела в реанімаційному відділенні, потім понад 10 днів лікувалась в травматологічному відділенні, мала набряк та синюшність усієї лівої частини тіла тривалий час не могла дивитись на себе у дзеркало. Після виписки з лікарні вона тільки через три тижні почала сідати та пересуватись по будинку за допомогою ходунків. Вона втратила сон та спокій, їй повністю довелось змінити звичайний ритм життя. Внаслідок черепно-мозкової травми вона повністю втратила слух на ліве вухо та у неї погіршився зір. Через часті головні болі, біль у плечі та поясниці, які так і не було вилікувано, їй доводиться постійно приймати знеболюючі препарати. Вона потребує подальшої місячної реабілітації у вигляді масажів та інших процедур попереку та плечового суглобу, а також санаторно-курортного лікування з комплексом відповідних процедур. З червня 2024 року вона є пенсіонеркою, але через невеликий розмір пенсії мала неофіційний підробіток, мила сходинки та підмітала біля магазинку, отримуючи за вказану роботу 500 грн щомісячно. Наразі вона пересувається з допомогою палиці, тому втратила свій підробіток. Крім того, вона проживає у приватному будинку і зазвичай дрова для його опалення збирала самостійно, але через отримані травми не змогла зробити запас дров на зиму, тому в її будинку було дуже холодно, коштів для придбання палива, вона немає. Також вона не змогла зробити запаси овочів на зиму, оскільки самостійно їх виростити не змогла через свій стан здоров`я. Їй навіть про придбання овочів для щоденного вживання доводилось просити сусідів. Кожного разу коли вона переходить проїжджу частину дороги, вона боїться знову потрапити в ДТП. Оскільки відновити втрачене здоров`я і час витрачений на лікування неможливо, вона оцінює розмір завданої їй моральної шкоди в суму 500 000,00 грн.

На підтвердження викладеного, потерпілою надано суду копію виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №5295, відповідно до якого ОСОБА_6 була доправлена до КП «Олександрійська міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради з місця ДТП, яка сталась 10.05.2024 року близько 07год 00хв, у потерпілої ретроградна амнезія, обставини травми не пам`ятає. За результатами огляду ОСОБА_6 було встановлено діагноз: СТГК: перелом суглобової западини лівої лопатки, багатоуламковий перелом лотерального краю і шийки лівої лопатки з зміщенням, переломом 4,5 ребер зліва без зміщення, компресійний перелом (під.Тип А) хребця. Пошкодження барабанної перетинки.

Також потерпілою надано суду копію виписки-епікризу із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №9003, реабілітаційне відділення КП «Олександрійська міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради, згідно якої ОСОБА_6 в період з 12.08.2024 до 27.08.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: комбінована контрактура правого г/ступневого суглобу внаслідок перелому зовнішньої кісточки правої гомілки. Післятравматичний ДОА правого г/ступневого суглобу ІІст. Післятравматичний ДОА лівого плечового суглобу ІІ ст.

Дослідивши цивільний позов з додатками, заслухавши позиції учасників судового розгляду, оцінивши докази, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 підлягає до задоволенню частково, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3, ч.5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі №607/4341/20).

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд керується положеннями ст. 1 ст.1167, ч. 1 ст. 1168 ЦК відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Суд також враховує й положення ч. 2,5 ст. 1187 ЦК, згідно яким шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги той факт, що сума заявленої потерпілою моральної шкоди за загальним правилом не є незміною/імперативною сумою, суд бере до уваги конкретні позовні вимоги позивача (потерпілої) ОСОБА_6 та погоджується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних страхом та переживаннями, болем, дискомфортом та незручностями внаслідок отриманих тяжких травм, їх довготривале лікування, відчуттям безпорадності, що пов`язано у потребі сторонньої допомоги та завдання клопоту іншим, втратою психологічної впевненості та рівноваги через порушення сталого побуту та життєвих зв`язків, пережиті страждання вплинули та продовжують впливати на її психоемоційний стан. Детальні аргументи спричиненої моральної шкоди наведені у позовній заяві, а також озвучені потерпілою під час судових дебатів. Суд не має будь-яких сумнівів у тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла дійсно зазнала моральної шкоди, адже у її житті дійсно відбулись вимушені негативні зміни, порушено звичайний ритм її життя, вона втратила душевний спокій, наслідки вказаної події вона відчуває донині і відчуватиме ще тривалий час, адже постійно приймає ліки, перенесла оперативні втручення, потребує реабілітації - томуз урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, дотримуючись принципу безпідставного збагачення, суд оцінює розмір заподіяної моральної шкоди потерпілій у сумі 150 000,00 грн та стягує їх з обвинуваченої.

Прокурором в інтересах Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 . Позов обґрунтовує тим, що необхідність звернення з вказаним позовом виникла з причин не сплати витрачених державним закладом охорони здоров`я коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. У зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень потерпіла в період з 10.05.2024 до 24.05.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради. Вартість її лікування склала 16 495,08 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком про перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні. В зв`язку з чим, просив стягнути з обвинуваченої вказану суму шкоди.

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №N1K655169М від 09.05.2025 року було здійснено оплату вартості лікування ОСОБА_6 в сумі 16 495,08грн.

У судовому засіданні прокурор просив цивільний позов залишити без розгляду, посилаючись на те, що обвинуваченою у добровільному порядку повністю відшкодовано вартість лікування потерпілої.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідно до ст. ст. 7, 22, 26 КПК України загальними засадами кримінального провадження, серед іншого є змагальність сторін та диспозитивність, які в свою чергу встановлюють, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, то суд вважає за можливе цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати у розмірі 8 708,72 грн за залучення експертів.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого в межах судового розгляду не обирався.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2024 року (справа №398/2493/24, провадження 1-кс/398/1005/24)на автомобіль FORD Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , скасувати після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Цивільний позов прокурора в інтересах Олександрійської міської ради та Комунального підприємства «Центральна міська лікарня м. Олександрії» Олександрійської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 8 708 (вісім тисяч сімсот вісім) гривень 72 копійки процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз, з яких за проведення: інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/6569-ІТ від 27.05.2024 3 786,40 грн, інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/6573-ІТ від 27.05.2024 1 893,20 грн, судової інженерно-транспортної експертизи обставин ДТП) № 1440/24-27 від 02.07.2024 3 029,12грн.

Речові докази:

-автомобіль FORD Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території гаражного кооперативу № 9 за адресою місто Олександрія, вулиця Героїв Сталінграда, 35А, повернути обвинуваченій ОСОБА_3 за належністю.

-десять копій медичної картки стаціонарного хворого № 5295 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зберігаються при матеріалах вказаного кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1