Справа № 308/8566/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України, -

встановив

До слідчого судді надійшло вищевказане клопотання, в якому представник власника майна просить скасувати арешт, що був накладений відповідно ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року, в рамках кримінального провадження №0000884 від 06.12.2023, зокрема, на ноутбук «HP» серійний номер: 5СG13708L9, сірого кольору; Ipad «Apple», моделі А2197, серійний номер: F9FCQH7MF3P; вісім купюр номіналом по 100 доларів США кожна;MacBook Air, серійний номер RJGXP71KX2; мобільний телефон «Айфон 7» модель : А 1660, сірого кольору; мобільний телефон «Айфон 6S» модель А 1688; мобільний телефон «Айфон 15 про » з СІМ-картою НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Айфон 11» з СІМ-картою НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що 03.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: м.Чоп, вул. Петафі, 30А, виявлено та вилучено грошові кошти, мобільні телефони та інші речі, власником яких є ОСОБА_4 , і жодним чином не може перебувати у користуванні ОСОБА_5 .

19.06.2024року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області задоволено клопотанням прокурора у кримінальному провадженні № 0000884 від 06.12.2023 року, відомості якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України та накладено арешт на майно, в тому числі на ноутбук «HP» серійний номер: 5СG13708L9, сірого кольору; Ipad «Apple», моделі А2197, серійний номер: F9FCQH7MF3P; вісім купюр номіналом по 100 доларів США кожна;MacBook Air, серійний номер RJGXP71KX2; мобільний телефон «Айфон 7» модель : А 1660, сірого кольору; мобільний телефон «Айфон 6S» модель А 1688; мобільний телефон «Айфон 15 про » з СІМ-картою НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Айфон 11» з СІМ-картою НОМЕР_2 .

Прокурором у клопотанні констатувався, той факт, що ніби-то вилучені грошові кошти, мобільний телефон та ноутбук, які на праві власності належить ОСОБА_4 та інше вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки таке могло зберегти на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані під час розслідування кримінального провадження.

В той самий час, прокурором на підтвердження вказаного твердження, не надавались будь-які підтверджуючі документи, щодо причетності вказаних грошових коштів, які аналогічно на праві власності належать ОСОБА_4 до інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Крім цього, не конкретизовано, яке відношення до розслідуваного кримінального правопорушення має власник вказаного транспортного засобу ОСОБА_4 , яка у свою чергу жодним чином навіть не згадується у жодних проведених гласних та негласних слідчих діях.

Твердження того, що дані кошти та мобільний телефон перебували у користуванні ОСОБА_5 , є хибним та направленим на викривлення фактичних обставин виключно на створення уяви необхідності накладення арешту, на майно сторонньої особи , оскільки ОСОБА_5 , не користувався даними грошовими коштами та мобільним телефоном.

Мобільний телефон та вилучені ноутбуки придбані ОСОБА_4 за особисті кошти і жодного відношення не мають до розслідуваного кримінального провадження, що у свою чергу і підтверджується відсутністю у клопотанні відповідного обґрунтування.

Законність походження грошових коштів, вилучених у ОСОБА_4 підтверджується наявності у останньої відповідних квитанцій руху коштів з банківської картки, за довгий період до моменту проведення обшуку та моменту скоєння кримінального правопорушення, а тому жодного відношення до розслідуваного кримінального провадження не мають.

Підтвердження права користування обшукуваного приміщення являється відповідна довідка №515 від 19.09.2024, видана начальником відділу державної реєстрації нерухомості бізнесу та реєстрації місця проживання управлінню ЦНАП, відповідно до якої ОСОБА_4 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 , а тому підозрюваний ОСОБА_6 не має жодного відношення до володіння чи користування вказаним приміщенням, де у свою чергу і були вилучені кошти під час санкціонованого обшуку, а вилучення таких коштів не має жодного зв`язку з розслідуваним кримінальним правопорушенням.

Таке забезпечення кримінального провадження, а саме обмеження майнового права з забороною відчуження та розпорядження, на переконання сторони власника майна, є несправедливим і не відповідає меті, гуманності, справедливості, що потягло за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, на право вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

В той же час, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки не надано доказів, того що майно, на яке просив накласти арешт є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину, що розслідується у даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вважає, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту на вказаний транспортний засіб на даний час відпала потреба, а також застосування арешту є не спів розмірним обмеженню конституційного права, яке порушується протягом декількох місяців.

В судове засідання власник майна та її представник не з`явилися, адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання без їх участі. Клопотання підтримав, просив задовольнити. Також надав копії паспорта та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із за стосунку «Дія».

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Слідчий ОСОБА_7 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що проти задоволення заяви заперечує, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів. Метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, слідчими Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.5 ст. 190 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2024 по справі №308/21864/23 накладено арешт, зокрема, на ноутбук «HP» серійний номер: 5СG13708L9, сірого кольору; Ipad «Apple», моделі А2197, серійний номер: F9FCQH7MF3P; вісім купюр номіналом по 100 доларів США кожна;MacBook Air, серійний номер RJGXP71KX2; мобільний телефон «Айфон 7» модель : А 1660, сірого кольору; мобільний телефон «Айфон 6S» модель А 1688; мобільний телефон «Айфон 15 про » з СІМ-картою НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Айфон 11» з СІМ-картою НОМЕР_2 .

Як випливає з ухвали слідчого судді, органом досудового слідства в даному кримінальному провадженні встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.12.2023 року, оскільки більш точний час встановити не виявилось за можливе, у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на створення злочинної організації, керівництво такою організацією, участь у злочинній організації, а також організацію заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), в умовах воєнного стану, здійснення незаконних операцій, з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 встановив зв`язки з особами, які схильні вчиняти злочини шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в результаті чого з`ясував про способи та методи заволодіння чужим майном.

Усвідомлюючи, що досягти мети незаконного збагачення шляхом вчинення вказаних дій він самостійно не зможе, ОСОБА_8 розробив план злочинної діяльності, який передбачав: отримати у користування приміщення які використовуватимуться учасниками злочинної організації, як офісні приміщення так званих операторів «колл-центру», з яких здійснюватимуться телефонні дзвінки потерпілим, з метою заволодіння коштами шляхом обману за допомогою незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, з періодичною зміною розташування таких приміщень з метою не викриття злочинної діяльності злочинної організації; пошук осіб співорганізаторів злочинної організації, які будуть допомагати здійснювати загальне керівництво злочинною організацією; пошук осіб учасників злочинної організації, що володіють угорською мовою, так званих операторів «колл-центру», які здійснюватимуть телефонні дзвінки потерпілим та будуть володіти технічними знаннями в сфері інформаційно-комунікаційних технологій та які за допомогою засобів електронних комунікацій (включаючи інформаційно-комунікаційні технології, програмні, програмно-апаратні засоби, інші технічні та технологічні засоби і обладнання) зможуть вчиняти заволодіння коштами шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки; пошук осіб, учасників злочинної організації, які мають знання щодо особливостей роботи міжнародної платіжної системи, автоматизованої банківської системи та володіючи цими відомостями, здійснюватимуть оформлення переказів коштів потерпілих шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальн ої техніки наступними способами, зокрема шляхом переказу з банківської платіжної картки потерпілої особи на рахунки інших підставних осіб, для виведення в подальшому цих коштів в готівку; пошук осіб на території Угорщини, які б надавали засоби та знаряддя, тобто сприяли вчиненню кримінальних правопорушень іншими учасниками злочинної організації, а саме: здійснювали пошук осіб, що не володіють про злочинний план злочинної організації, які реєстрували на своє ім`я банківські рахунки в банківських установах для отримання у користування банківських карток, які б використовували інші учасники злочинної організації для заволодіння коштами потерпілих; пошук особи яка за необхідності здійснюватиме виїзд за межі території України до Угорщини де отримуватиме обналічені від шахрайських дій «колл-центру» грошові кошти, після чого ввозитиме їх на територію України; доведення до вказаних осіб плану злочинної діяльності та отримання їх згоди на участь у його реалізації; організацію управління, фінансування злочинної організації та розподілу коштів від злочинної діяльності між її учасниками; приховування злочинної діяльності шляхом забезпечення її учасників закритими від загального доступу каналами зв`язку, які не дають можливості втрутитись іншій особі, яка не володіє про злочинні наміри злочинної організації, тобто включення до спеціально створених Telegram каналів.

Діючи на виконання розробленого злочинного плану ОСОБА_8 , з цією метою залучив до участі у злочинній організації ряд осіб, в тому числі ОСОБА_5 , який добровільно вступивши до складу злочинної організації, створеної ОСОБА_8 , як її співорганізатор та керівник злочинної організації виконував наступні функції: виступав співорганізатором злочинної організації, та здійснював загальне керівництво даною злочинною організацією; здійснював підбір приміщення де працювали так звані оператори «колл-центру»; підшукав та залучив до складу злочинної організації інших учасників; контролював роботу на офісах так званих операторів «колл-центру»; відповідав за матеріально технічне забезпечення офісу так званих операторів «колл-центру», забезпечував комп`ютерною технікою та всім іншим, що необхідне для його функціонування; проводив співбесіди з особами які працювали так званими операторами «колл-центру», інструктував так званих операторів «колл-центру» з приводу шахрайської діяльності якою займалась злочинна організація, приймав їх на роботу а також на власний розсуд звільняв їх; забезпечував злочинну організацію рахунками підставних осіб на які шахрайським шляхом перераховувались грошові кошти потерпілих.

Слідчим суддею накладено арешт з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації такого майна.

Відповідно до довідки №515 від 19.09.2024, виданої начальником відділу державної реєстрації нерухомості бізнесу та реєстрації місця проживання управлінню ЦНАП, ОСОБА_9 , 27.03.1997 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , склад сім`ї: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того представником на підтвердження права власності надано копії квитанції, коробок.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 3 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя, суд також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя враховує, що речі були вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 , що підтверджується відповідною довідкою, в якій зокрема зазначено склад сім`ї, до якої не входить підозрюваний ОСОБА_6 , тобто слідчий суддя погоджується, що зазначені речі належать саме ОСОБА_4 , яка не має жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні. Крім того, слідчим суддею враховується, що арешт на вилучені речі накладеного за ухвалою від 19.06.2024, а відтак строк у понад рік є достатнім для проведення необхідних слідчих дій з означеним майном.

Відтак стороною обвинувачення на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не доведено подальшу необхідність у забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту майна, накладеного за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2024 у справі №308/21864/23 (провадження 1-кс/308/3486/24). Більш того стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів на підтвердження необхідності подальшого арешту майна.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2024 по справі №308/21864/23 (провадження №1-кс/308/3486/24) на ноутбук «HP» серійний номер: 5СG13708L9, сірого кольору; Ipad «Apple», моделі А2197, серійний номер: F9FCQH7MF3P; вісім купюр номіналом по 100 доларів США кожна;MacBook Air, серійний номер RJGXP71KX2; мобільний телефон «Айфон 7» модель : А 1660, сірого кольору; мобільний телефон «Айфон 6S» модель А 1688; мобільний телефон «Айфон 15 про » з СІМ-картою НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Айфон 11» з СІМ-картою НОМЕР_2 . та повернути їх власнику ОСОБА_4 або уповноваженій нею особі.

Ухвала оскарженю не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1