ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1080/25 Справа № 203/6846/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження №0000076 за апеляційні скарги прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури - ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м Дніпра від 09 травня 2025 року про відмову в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування цілодобового домашнього арешту, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного за ч.1 ст.255, ч.4 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 09 травня 2025 року відмовлено у продовженні строку тримання від вартою та застосовано стосовно ОСОБА_8 цілодобовий домашній арешт строком до 09 липня 2025 року включно із застосуванням електронного засобу контролю і покладено відповідні обов`язки.

Приймаючи рішення слідчий суддя зазначив про не доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, і неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а врахувавши дані про особу підозрюваного застосував домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави в розмірі 6000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки не взято до уваги, наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, можливого переховування, знищення речей та документів, впливу на свідків й інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню, а запобігти ризикам можливо шляхом застосування виключного запобіжного заходу.

В запереченні захисник просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, оскільки ризики відсутні, а дані про ОСОБА_8 дають підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати домашній арешт в нічний час, вказуючи, що слідчий суддя встановив обставини, які характеризують ОСОБА_8 , але належним чином їх не оцінив. Разом з цим, вказує, що вина ОСОБА_8 на даний час не доведена.

Також, захисник просить поновити строк.

В апеляційному суді кожна із сторін окремо підтримали вимоги своїх апеляційних скарги та заперечували проти задоволення апеляційних скарг опонентів.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг, клопотання та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про поновлення строку захиснику, апеляційний суд враховує, що 09 травня 2025 року слідчий суддя постановив вступну і резолютивну частину, а повний тест був оголошений 14 травня 2025 року, повний текст захисник отримав 16 травня 2025 року, тому враховуючи, що для написання апеляційної скарг необхідно ознайомитися з мотивами слідчого судді, апеляційний суд вирішує поновити строк на оскарження захиснику.

Рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту правильне.

Як встановив слідчий суддя і підтверджується матеріалами клопотання, що за 05.02.2024 року відкрите кримінальне провадження №0000076, в якому ОСОБА_8 11.02.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 255, частиною 4 статті 28, частиною 4 статті 246 Кримінального кодексу України.

18.02.2025 року відносно підозрюваного було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.04.2025 року без визначення застави.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 03.04.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до 11.05.2025 року включно.

09.04.2025 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 33 дня - до 11.05.2025 року без визначення розміру застави.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24.04.2025 року ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2025 скасовано; продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 33 дня - до 11.05.2025 року з визначенням застави в сумі 18 168 000,00 грн (6 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб).

09.05.20205 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді продовжено до 5 місяців - до 11.07.2025 року .

Як видно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За правилами ч.3 ч.5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про недоведеність підстав для продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувавши щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що в клопотанні не зазначено обставини, які виправдовують продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; не доведено те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , ступінь суспільної небезпеки та його наслідки, суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому дій та дані про особу підозрюваного, беручи до уваги його вік, міцність соціальних зв`язків, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, врахувавши процесуальну поведінку останнього, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризику який існує у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 199 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, або більш м`якого чим цілодобового домашнього арешту обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Доводи, на які посилається прокурор щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 2-4 ч.1 ст. 177 КПК України безпідставні, оскільки клопотання, що вони є новими, як про це зазначено в п.1 ч.3 ст. 199 КПК України, не обґрунтоване, а під час застосування запобіжного заходу був встановлений лише ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи про характеризуючі дані особи ОСОБА_8 мають місце, але враховуючи фактичні обставини, які зазначені в підозрі, та особу підозрюваного, який має лідерські якості, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є справедливим для останнього.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику ОСОБА_9 строк на оскарження Центрального районного суду м Дніпра від 09 травня 2025 року.

Апеляційні скарги прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури - ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м Дніпра від 09 травня 2025 року про відмову в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 підозрюваного за ч.1 ст.255, ч.4 ст. 246 КК України- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3