Справа № 137/883/25
Провадження №11-кп/801/908/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 08.07.2025 року, якою задоволено клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_8 про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України, -

встановив:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшло клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_8 про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України, яке мотивоване наступним.

Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вказаного, зважаючи на те, що, згідно вироків від 19.04.2022 та 17.04.2024, ОСОБА_7 спричинив майнову шкоду шляхом викрадення майна на загальну вартість менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, начальник установи, посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить вирішити питання про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_7 у відповідність до закону та застосувати положення ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 08.07.2025 року задоволено клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_8 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства та звільнення від призначеного судом покарання. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироками: Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.04.2022 в частині призначення за події 7-8 травня 2021 року та 14-15 травня 2021 року покарання за ч. 3 ст. 185 КК України; Крижопільського районного суду Вінницької області від 17.04.2024 в частині призначення за події 17.12.2022 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвалено вважати засудженим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.06.2024 за ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Не погодившись з ухваленим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. Просить скасувати ухвалу суду, ухваливши нове рішення, яким повернути справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ засудженого ОСОБА_7 на підтримку вимог апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив залишити її без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

За правилами ч.ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги засудженого є неспроможними.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX).

Вказаним Законом № 3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

При цьому апеляційний суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Під час з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2021 року 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становили 1135 грн ( 2270 : 2), таким чином 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень станом на 01 січня 2021 року становили 2270 грн.

Станом на 01 січня 2022 року 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становили 1240,50 грн (2481 : 2), таким чином 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень станом на 01 січня 2022 року становили 2481 грн.

Станом на 01 січня 2023 року 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становили 1342 грн (2684 : 2), таким чином 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень станом на 01 січня 2023 року становили 2684 грн.

Станом на 01 січня 2024 року 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становили 1514 грн (3028 : 2), таким чином 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень станом на 01 січня 2024 року становили 3028 грн.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.04.2022 року за яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі до ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на один рік.

Згідно з цим вироком ОСОБА_7 засуджено за скоєння двох епізодів крадіжки: грошових коштів в сумі 250 грн 7-8 травня 2021 року та грошових коштів в сумі 500 грн 14-15 травня 2021 року. Сума викраденого станом на момент вчинення крадіжки становить 250 грн та 500 грн відповідно, що складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, за вказаними крадіжками грошових коштів від 7-8 та 14-15 травня 2021 року на засудженого ОСОБА_7 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким усунена караність діяння за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 17.04.2024 року за яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років три місяці. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2022 року і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років чотири місяці.

Згідно з цим вироком ОСОБА_7 засуджено за скоєння двох епізодів крадіжки: мобільного телефона марки LG G3s Dual D724 Titan 17 грудня 2022 року (вартістю 638 грн) та мобільного телефона марки Sigma mobile X-treme PQ 36 07 січня 2023 року (вартістю 3466,67 грн). Сума викраденого по першому епізоду станом на момент вчинення крадіжки становить 638 грн, що складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Сума викраденого по другому епізоду станом на момент вчинення крадіжки становить 3466,67 грн, що складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, на засудженого ОСОБА_7 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким усунена караність діяння за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати за вчинення крадіжки лише по першому епізоду від 17 грудня 2022 року.

Крім того, ОСОБА_7 засуджений вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.06.2024 року за яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років п`ять місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 квітня 2024 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Згідно з цим вироком ОСОБА_7 засуджено за скоєння крадіжки барсетки чорного кольору з грошовими коштами в сумі 30 000 гривень 17 січня 2024 року. Сума викраденого по другому епізоду станом на момент вчинення крадіжки становить 30 000 грн, що складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, на засудженого ОСОБА_7 за вчинення крадіжки від 17 січня 2024 року не розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким усунена караність діяння за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати за вчинення крадіжки.

За таких обставин, Літинський районний суду Вінницької області дійшов до правильного висновку про задоволення клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_8 та звільнив його від покарання, призначеного за вироками Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.04.2022 в частині призначення за події 7-8 травня 2021 року та 14-15 травня 2021 року покарання за ч. 3 ст. 185 КК України та Крижопільського районного суду Вінницької області від 17.04.2024 в частині призначення за події 17 грудня 2022 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений. Ухвалив вважати засудженим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 20.06.2024 за ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про неправомірність прийнятого рішення, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування або зміну оскаржуваної ухвали, під час розгляду апеляційної скарги не вбачається, а відтак її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 08.07.2025 року, якою задоволено клопотання начальника Державної установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_8 про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 74 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3