ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 632/1503/25 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1121/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме без прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 19.08.2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою клопотання слідчого задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування до 16.10.2025 року з визначенням застави у розмірі 60 560 грн з покладенням відповідних обов`язків у разі її сплати.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування оскаржуваної ухвали та про постановлення нової ухвали, якою просить обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою його фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що ризики, вказані в клопотанні слідчим та передбачені ст. 177 КПК України, не мають місця в дійсності. Вказує, що ОСОБА_6 не є суспільно небезпечною особою, тому немає необхідності в ізоляції його від суспільства.

Крім цього, вважає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, а також повідомив, що не буде переховуватися від слідства, обіцяв виконувати вимоги слідчого та з`являтися на його виклики до поліції на першу вимогу. При цьому ОСОБА_6 не має умислу спотворювати обставини, або приховувати речові докази, чи уникати правосуддя.

З урахуванням вищевказаного, апелянт вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт буде доцільним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню можливих ризиків і співрозмірним кримінальному правопорушенню, у якому його підозрюють. В той час, як застосування тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, вважає необґрунтованим, неспівмірним та недоцільним.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просила про задоволення апеляційної скарги та про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 та прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останніх не надходило. На особистій участі не наполягали.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника підозрюваного, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000220 від 09.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 червня 2025 року близько 21-00 години (точний час у ході досудового розслідування встановити не вдалося) ОСОБА_6 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2 , де вони разом уживали спиртні напої, діючи в умовах воєнного стану, будучи напідпитку, умисно, з кримінально протиправним наміром, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, у коридорі цієї квартири, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає (оскільки ОСОБА_8 вийшов в одну з кімнат), повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13 Pro 4G» з обсягом пам`яті 12/512 GB, вартістю 9577 грн 80 коп., у протиударному чохлі Camera Sliding для Xiaomi Redmi Note 13 Pro 4G / Poco M6 Pro 4G, вартістю 94 грн 63 коп., який знаходився на тумбі та належав ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду загальною сумою 9672,43 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи достеменно обізнаним про введення воєнного стану на всій території України, 11 липня 2025 року о 13-39 годині, проходячи біля будинку № 5 по вул. Центральній у м. Златопіль Лозівського району Харківської області, біля сходів помітив велосипед марки «Comanche» моделі «Ontario Sport M 17», що належав ОСОБА_9 .

У цей момент у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на таємне викрадення зазначеного велосипеда з корисливих мотивів.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав велосипед марки «Comanche» моделі «Ontario Sport M 17», вартістю 5766,67 грн., який належав ОСОБА_9 .

Після вчинення злочину ОСОБА_6 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Матеріали досудового розслідування №№ 0000220 від 09 липня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України та за № 0000225 від 11 липня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України - об`єднані в одне провадження за № 0000220.

18 серпня 2025 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000220 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

19 серпня 2025 року слідчий звернувся до Златопільського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою з заставою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та існування ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та джерел доходу, враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за які передбачене покарання на строк від 5 до 8 років позбавлення волі, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Враховуючи те, що на даний час досудове розслідування триває, і ані потерпілі, ані свідки не надавали своїх показів суду, не виключена можливість незаконного впливу ОСОБА_6 на останніх з метою надання ними показань на користь підозрюваного, враховуючи, що свідки та потерпілі проживають у м. Златопіль Харківської області та є знайомими підозрюваного.

Крім того, враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також наявність у останнього попередніх судимостей у тому числі і проти власності, беручи до уваги відсутність у підозрюваного офіційного джерела доходів, не виключена можливість, у разі перебування його на волі, вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються ОСОБА_6 , а саме того, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених проти власності у період воєнного стану, тобто за тяжких обставин у яких опинилося суспільство, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення судом першої інстанції обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказана обставина не стала стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправних діянь, а сама по собі ця обставина не спростовує та не мінімізує наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що, наразі, «достатніми» та «належними» підставами тримання підозрюваного під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками її звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання підозрюваного під вартою. А тому, відсутні підстави для застосування відносно останнього такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 19.08.2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 16.10.2025 року включно, з визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4