ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року

м. Київ

справа № 757/37682/23-к

провадження № 51-4070 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 205-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на вказаний вирок місцевого суду.

Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив матеріали кримінального провадження, а саме журнал та технічний запис судового засідання у суді першої інстанції за 26 жовтня 2023 року та в порушення вимог КПК України не з`ясував чи належним чином було застосовано процедуру, передбачену ч. 3 ст. 349 КПК України в частині роз`яснення можливості оскарження вироку у суді апеляційної інстанції, у результаті чого безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 2 ст. 394 КПК України.

В запереченнях прокурор ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, касаційний розгляд проводити за його відсутності.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданнізахисник підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника,перевіривши матеріали кримінального провадження та викладені у скарзі доводи, касаційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судове рішення є актом реалізації судової влади. Якість судового рішення - це один із основних критеріїв ефективності правосуддя. Судове рішення високої якості - це рішення, яке досягає правильного результату, наскільки це дозволяють надані судді матеріали, у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб. Оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом.

Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку. Вона повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Законність ухвали апеляційного суду - це її сувора відповідність приписам матеріального та процесуального права. Законною може бути лише та ухвала суду апеляційної інстанції, яка постановлена при неухильному дотриманні процесуального закону на всіх стадіях кримінального процесу.

Проте, на переконання суду касаційної інстанції, оскаржувана ухвала не відповідає цим вимогам.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Частиною 2 ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Зі змісту вказаної ухвали убачається, що апеляційний суд на підставі положень ч. 4 ст. 399 КПК України ухвалив рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року, при цьому в обґрунтування зазначив, що захисник оскаржує вирок з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, оскільки суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

При цьому, поза увагою апеляційного суду залишилося те, що в апеляційній скарзі захисник, окрім незгоди з фактичними обставинами кримінального правопорушення, посилався і на допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме те, що суд безпідставно самоусунувся від дослідження будь-яких доказів із посиланням на ст. 349 КПК України.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3 зво18), положення ст. 349 КПК України не передбачають абсолютну відмову особи від права на апеляційне оскарження вироку, а встановлюють єдине обмеження для оскарження - заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду. З інших підстав можливо оскарження вироку, ухваленого за результатами розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Таким чином, вирок місцевого суду, ухвалений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, може бути оскаржено в апеляційному порядку у зв`язку з істотним порушенням прав обвинуваченого, тому рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставах, передбачених ч. 4 ст. 399 цього Кодексу, є необґрунтованим.

Крім того, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції фактично надав оцінку доводам апеляційної скарги щодо дотримання положень ч. 3 ст. 349 КПК України, що суперечить положенням статей 398-401 цього Кодексу, оскільки на стадії вирішення питання про відкриття провадження вказаний суд не може досліджувати матеріали провадження або вчиняти інші дії, передбачені статями 404, 405 КПК України. Надання оцінки доводам відноситься до компетенції складу суду, який здійснює апеляційний перегляд справи.

За таких обставин Суд вважає, що на стадії прийняття апеляційної скарги до розгляду апеляційний суд допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для його скасування.

З урахуванням викладеного ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно урахувати викладене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог статей 370, 419 КПК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072, скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3