Справа № 539/4312/25
Провадження № 1-кс/539/586/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2025

Слідча суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 03.08.2023 року, щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не має, проживаючого АДРЕСА_1 , кулеметника 2 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», інвалідом не являється, раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 03.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000737 від 03.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом № 247 від 31.07.2023 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 було призначено на посаду кулеметника 2 взводу охорони 1 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

02.08.2023року о 08 год. 00 хв., поліцейський сектору реагування патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_7 , заступив у форменому одязі із вогнепальною зброєю на чергування у складі добового наряду Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, про що маються відповідні записи у Книзі нарядів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області №197-117 від 13.05.2023.

03.08.2023року о 02 год. 13 хв. до чергової частини Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області по телефону 102 надійшло звернення від охоронця парку ОСОБА_8 , про те що поруч з кінотеатром на дитячому майданчику невідомі особи порушують тишу, кричать, вживають алкогольні напої. Вказане повідомлення було зареєстроване в Журналі єдиного обліку прийняття та реєстрації заяв про кримінальні правопорушення та інші події за № 5962 від 03.08.2023.

За вказівкою оперативного чергового Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для реагування за вказаною адресою було відправлено наряд у складі поліцейського сектору реагування патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_7 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_9

В подальшому, в цей же день, о 02 год. 17 хв., вищевказані працівники прибули на виклик до Центрального парку культури та відпочинку, що в м. Лубни, проспект Володимирський, та виявили на лавці біля дитячого майданчику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрі мали явні ознаки алкогольного сп`яніння та продовжували вживати алкогольні напої, порушуючи тишу та громадський порядок.

З метою припинення правопорушення працівниками поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були зроблені зауваження на припинення даних протиправних дій та була надана вказівка на залишення даного місця для складання відповідних адміністративних матеріалів.

03.08.2023рокуо 02 год. 27 хв. ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, поєднаним зі спеціальним мотивом, а саме у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, спостерігаючи перед собою працівника поліції у форменому одязі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов в притул до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_7 та умисно, кулаком правої руки наніс два удари в область голови ОСОБА_7 .

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 поліцейському сектору реагування патрульної поліції Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 362 від 23.08.2023, було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку, забою м`яких тканин в ділянці лівої щоки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

29.08.2025 року слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_11 , за даним фактом злочинної діяльності ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.345 КК України.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чи в разі застосування відносно нього більш м`якішого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк, зможе ухилитися від слідства та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це слідчого та прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Перебуваючи на волі, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 переслідуючи мету уникнення від кримінальної відповідальності, зможе залишити місце свого проживання, що у подальшому призведе до неможливості прийняття кінцевого рішення по справі.

2) Вчинити інше кримінальне правопорушення. Фактичні підстави застосування запобіжного заходу тримання під вартою, є вчинення злочину ОСОБА_5 відносно працівника правоохоронного органу за ч. 2 ст. 345 КК України. Окрім цього, відносно ОСОБА_5 на даний час розслідується кримінальне провадження № 000061 від 15.02.2024 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , до проходження служби він не з`явився. Таким чином перебування ОСОБА_5 на волі, без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призведе до продовження його злочинної діяльності та вчинення лише нових умисних тяжких злочинів;

3) Незаконного впливу на свідків, у кримінальному провадженні. Перебуваючи на волі, підозрюваний переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно так і із залученням сторонніх осіб, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків та потерпілого, що призведе до зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки йому, на виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України вручено копії клопотання та матеріалів якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, в яких зазначені особисті анкетні дані свідків та потерпілого.

4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, до цього часу у кримінальному провадженні залишаються не проведені слідчі дії, участь у проведенні яких підозрюваного ОСОБА_5 є необхідною за для досягнення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування. Без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 5 років, матиме реальну можливість перешкоджати проведенню слідчих дій та судових експертиз, що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та не можливості прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , який брав участь у розгляді клопотання в режимі відеоконференцзв`язку, клопотання підтримав із викладених у ньому підстав і мотивів, просив таке задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, із визначенням застави, зазначивши, що підозрюваному телефонувалось та надсилалась поштова кореспонденція, на виклики він не реагував.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив свої заперечення з приводу задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування щодо його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в мотивування чого послався на необґрунтованість такого. Надав суду витяг з реєстру територіальної громади, згідно якої підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Звернув увагу суду на те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно підозрюваний не отримував ніяких викликів слідчого та прокурора, не переховувався від слідства, навпаки одразу ж з`явився для розгляду клопотання. Крім того, захисник повідомив, що за дії у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 його було вже притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.08.2023 року, він був присутнім при розгляді справи, сплатив штраф, а відтак підозрюваний не мав і має наміру переховуватися від слідства, ризики зазначені у клопотанні є надуманими і прокурором не доведені. Також звернув увагу суду, що у кримінальному провадженні №000061 від 15.02.2024 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 підозру ОСОБА_5 не пред`явлено, у розшуку він не перебував, знаходився вдома після лікування. Жодного наміру незаконно впливати на свідків та потерпілого або ж іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню немає, так як вважав, що вже поніс адміністративне покарання за даним фактом. Просив врахувати, що прокурор не з`ясував матеріальний стан підозрюваного для застосування застави. Із врахуванням зазначеного просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні також висловив заперечення щодо застосування відносно нього запропонованого стороною обвинувачення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтримав доводи і позицію свого захисника. Пояснив що 03.08.2023року дійсно мала місце така подія, однак його було притягнуто до адміністративної відповідальності, він був на судовому засіданні, оплатив штраф, і його більше ніхто не викликав, зазначив, що двічі перебував на лікуванні, після чого знаходився за адресою АДРЕСА_1 , про що повідомляв своє командування, проживає із матір`ю, яка є пенсіонером, неофіційно підробляє, чому у документах зазначено квартиру АДРЕСА_3 пояснити не може, очевидно це помилка.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить такого висновку.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що застосовуючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

За приписами статті 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи. Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України. Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У даному ж випадку ОСОБА_12 раніше не судимий, та підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Так, вивченням особи ОСОБА_12 встановлено, що він є уродженцем м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_3 , як зазначено у документах, відповідно до наданої характеристики позитивно характеризується.

У відповідності до приписів статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику а ризикам, зазначеним у поданні.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000737 від 03.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

29.08.2025 року слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_11 , за даним фактом злочинної діяльності ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.345 КК України.

На переконання слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними встановленими з протоколу огляду місця події від 03.08.2023; даними встановленими з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 ; даними встановленими з висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 ; даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_13 ; даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; даними встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 ; даними встановленими з протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 ; даними встановленими з висновку додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 ; даними встановленими з протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 ; даними встановленими з висновку додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 ; даними встановленими з протоколу перегляду відеозапису від 04.02.2025; даними встановленими з протоколу перегляду відеозапису від 25.03.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 345 КК України, а саме у умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за вчинення якого передбачено основне покарання у вигляді обмеження волі до 5 років або позбавлення волі на той самий строк, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України, класифікуються як нетяжкий злочини.

До клопотання також додано матеріали, що позитивно характеризують підозрюваного.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання (1); особиста порука (2); застава (3); домашній арешт (4); тримання під вартою (5).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно зі ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, сімейного стану, соціальних зв`язків підозрюваного, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема за ч.2 ст. 345 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, підстав для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, однак оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_5 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, при розгляді клопотання слідчим суддею враховано всі обставини, визначені в ст.178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його процесуальну поведінку.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, те, що він підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, беручи до уваги те, що хоча стороною обвинувачення й доведено існування певних зазначених у клопотанні ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, втім в повній мірі не доведено та необґрунтовано недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_5 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя доходить висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки визначені ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, утриматися від спілкування із потерпілим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_10 .

Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладеного, встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Також, слід зазначити про те, що згідно з положеннями ч.1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Враховуючи вищенаведені обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, та ризики згідно ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід - у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки визначені ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, утриматися від спілкування із потерпілим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177-179, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 03.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, відносно ОСОБА_5 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки визначені ст.194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, утриматися від спілкування із потерпілим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_10 .

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного, визначити до 23 год. 59 хв. 28.10.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СВ Лубенського РПВ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 .

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або після ухвалення судового рішення апеляційним судом, якщо було подано скаргу.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 02 вересня 2025 року

Слідча суддя Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1