УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

Справа № 610/2446/21

Провадження 1-кп/621/124/24

18 червня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

обвинувачений ОСОБА_4

захисник - адвокат ОСОБА_5

обвинувачена - ОСОБА_6

захисник - адвокат ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №621/2446/21 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 статті 307, ч.1 статті 309 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.2024 справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання з`явилися прокурор, захисник ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 , доставлена обвинувачена ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_11 приймає участь в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання вказав, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.11.2023 обвинуваченій ОСОБА_12 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено ухвалою Зміївського районного суду Харківської області. Строк тримання під вартою ОСОБА_12 спливає 06.07.2025. ОСОБА_12 пред`явлено обґрунтоване обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 307 КПК України, за яке, в разі визнання її винуватою, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а відтак наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема: ризик переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також ризик вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень, в тому числі пов`язаних з незаконним обігом наркотиків. Враховуючи викладене, просив продовжити ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник ОСОБА_13 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказавши на недоведеність ризиків, визначених статтею 177 КПК України. Вказав, що обвинувачена є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей, якими опікується зараз мати ОСОБА_6 , однак мати не має можливість внести заставу за обвинувачену.

Одночасно заявив клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на особисте зобов`язання, вказавши, що ОСОБА_12 більше 4 років тримається під вартою без постановлення вироку по справі, а судовий розгляд, як вбачається, з об`єктивних підстав, триватиме ще не одне засідання. Інший обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись під заставою, постійно з`являється в судове засідання, а за відсутності доказів зворотнього, немає підстав вважати, що ОСОБА_12 не буде виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки.

ОСОБА_12 підтримала думку захисника та просила змінити їй запобіжний захід на особисте зобов`язання та вказала, що безперервно знаходиться в слідчому ізоляторі з 12.05.2021 року, і при цьому не порушує ані умови тримання, ані процесуальні обов`язки. Тривалий час в неї немає можливості підтримувати зв`язки з дітьми та матір`ю, які потребують її допомоги. Тому просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання захисника і змінити їй запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (в тому числі продовження, зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч.2, ч.4 статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання її винуватою, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 12.05.2021 року обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 23.11.2023 скасовано вирок Зміївського районного суду Харківської області від 29.06.2023 та призначено новий розгляд у суді І інстанції. Одночасно продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави, який ухвалою Зміївського районного суду Харківської області неодноразово продовжено, строк дії якого спливає 06.07.2025.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме: змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення. Зміна запобіжного заходу може полягати у зміні виду запобіжного заходу, скасуванні, зміні або покладенні додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, чи у зміні способу виконання цих обов`язків.

Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (пункт 79 рішення ЄСП у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року).

Право на справедливий суд у розумінні положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), то зазначеною нормою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У поданому клопотанні прокурор посилався на ризики, передбачені ч.1 статті 177 КПК України, що були підставою обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підставою для продовження такого запобіжного заходу було, крім іншого також те, що стосовно ОСОБА_14 був постановлений обвинувальний вирок за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 Кримінального кодексу України, за яким вона відбувала покарання у виді позбавлення волі, та провадження за яким закрито в зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння.

Тобто, на даний час, відомості про вчинення ОСОБА_14 про вчинення інших кримінальних правопорушень відсутні, а отже існування такого ризику жодними доказами не підтверджено.

Доказів впливу на свідків чи перешкоджання провадженню іншим чином, до клопотання не надано.

Як зазначалося вище, згідгно частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є, в першу чергу, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що не може ототожнюватися фактично з відбуванням покарання за злочин, винуватість обвинуваченої в якому до тепершінього часу не підтверджена вироком суду

Перебування обвинуваченої під вартою впродовж чотирьох років не може вважатися виправданим з точки зору презумпції невинуватості і , на думку суду, само по собі нівелює небезпеку зазначених у клопотанні ризиків, а нових підстав, які б вимагали подальшого тримання обвинуваченої під вартою прокурором у клопотанні не наведено.

Також суд звертає увагу на те, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Таким чином, оскільки ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченій, суттєво зменшилися, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, має на утриманні чотирьох дітей, враховуючи її належну процесуальну поведінку протягом досудового розслідування та під час розгляду справи, суд вважає, що зміна запобіжного заходу на менш суворий з тією ж вірогідністю зможе забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш співмірним заходом на теперішній час, який збалансовує інтереси суспільства і держави та інтереси обвинуваченого.

За таких обставин, клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченій запобіжного заходу підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою належить відмовити.

Згідно статті 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 314-316, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання сторони захисту задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на 2 (два) місяці.

На підставі ч.5 статті 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки, а саме:

-прибувати за першою вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це суд;

- повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання, реєстрації, роботи та номеру засобів зв`язку;

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , письмово під розпис, що в разі невиконання обов`язків, покладених судом, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_6 з - під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання обвинуваченим покласти на прокурора.

В судове засідання викликати учасників судового провадження та свідків згідно обвинувального акту.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 18.06.2025.

Суддя ОСОБА_15