Справа № 569/9110/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області капітан юстиції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000012 від 13.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України, та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015 № 129-VIII, російську федерацію визнано державою агресором, яка проводить агресію на території України з кінця лютого 2014 року.

Також, факт тимчасової окупації російською федерацією території України та здійснення збройної агресії проти України підтверджено у преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. У вказаній преамбулі зазначено, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Наслідком такої збройної агресії російської федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Планування, фінансування та реалізація російською федерацією військової агресії на території України організовується, спрямовується, здійснюється вищим політичним керівництвом рф, співробітниками федеральної служби безпеки російської федерації (далі ФСБ рф), збройними силами рф, головним управлінням генерального штабу збройних сил російської федерації, збройними силами російської федерації (далі - ЗС рф), найманцями, а також силовими відомствами російської федерації.

З 24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого продовжена шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

Для ведення воєнних дій на території України збройними силами Російської Федерації залучаються особи з числа місцевих жителів з метою коригування вогню, наведення цілей, збору інформації щодо дислокації підрозділів Збройних Сил України, проведення інформаційно-диверсійних операцій з метою дестабілізації ситуації в Україні, в тому числі пов`язаних з виправданням збройної агресії російської федерації, створення окупаційних та незаконних альтернативних фейкових органів влади, вчинення інших дій, що сприяють веденню агресивної війни та диверсійно-розвідувальних операцій.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи вищевказані факти, у точно невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 01.04.2025, за допомогою власного облікового запису в мобільному месенджері «Telegram» встановив контакт із невстановленою на даний час особою, яка використовує обліковий запис у вищевказаному месенджері із псевдо « ОСОБА_8 », що зареєстрований на номер іноземного оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_1 », і в ході подальшого спілкування в період 07-08.04.2025 отримав від останнього завдання, спрямоване на придбання в мережі «Інтернет» GPS-трекеру та сім-карти оператора мобільного зв`язку, яке 10.04.2025 виконав.

Надалі, 11.04.2025 ОСОБА_5 в ході смс-листування із вищевказаною невстановленою особою отримав від останнього чергове завдання, спрямоване на пошук опори лінії електропередач на території Рівненської області із подальшим надісланням її фотозображення та геопозиції замовнику, яке того ж дня виконав.

Крім цього, під час спілкування із зазначеною невстановленою особою, ОСОБА_5 ініціативно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку наслідків своїх протиправних діянь, повідомляв останньому інформацію про залізничні мости та об`єкти енергетичної інфраструктури на території Рівненської області, а також місця їх розташування.

05.05.2025 ОСОБА_5 , переслідуючи протиправний умисел, спрямований на пошкодження та/або зруйнування об`єкта, який має важливе народногосподарське значення, об`єднаний єдиним задумом із вищевказаною невстановленою особою, прибув до місця розташування кутової опори 110 кВ повітряної лінії «РАЕС-Хіночі» у м. Вараш Рівненської області, після чого, на виконання завдання згаданої раніше невстановленої особи за допомогою клейкої стрічки типу скотч прикріпив GPS-трекер до одніє із «ніг» вищевказаної опори, після чого був затриманий співробітниками Служби безпеки України.

Відповідно до листа ПрАТ «Рівнеобленерго» від 06.05.2025 № 02-11/3761, лінія електропередач та анкерна опора У-110-1 № 21 110 кВ «РАЕС-Хіночі» має важливе народогосподарське та оборонне значення, так як по ній здійснюється постачання електричної енергії важливих об`єктів від діяльності яких залежить належний рівень життєдіяльності населення, відповідне функціонування окремих галузей економіки, а також окремих елементів структури державного управління на території Рівненської області.

Того ж дня ОСОБА_5 затримано, а 06.05.2025 повідомлено останнього про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності: протоколом огляду місця події від 05.05.2025, протоколом затримання ОСОБА_5 від 05.05.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 05.05.2025, протоколом огляду від 09.06.2025, протоколом допиту свідків ОСОБА_9 від 05.05.2025, ОСОБА_10 від 11.05.2025, листом ПрАТ «Рівнеобленерго» від 06.05.2025 № 02-11/3761, листом філії ВП «Рівненська АЕС» АТ «НАЕК Енергоатом», протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, іншими матеріалами в їх сукупності.

07.05.2025 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 02.07.2025 рішенням вищевказаної судової інстанції продовжено до 30.08.2025.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 28.08.2025 року продовжено до 06.11.2025.

Покликаючись на наведене, слідчий доводить, що на даний час у кримінальному провадженні, наявні ті самі ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували й на час застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задоволити з підстав викладених у ньому, а також обґрунтували обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, у зв`язку з чим просив продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Підозрюваний та його захисник просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі домашній арешт.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 13.01.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України, та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

За вищевказаних обставин, 06.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України.

07.05.2025 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в побільшому 02.07.2025 слідчяим суддею було продовжено до 30.08.2025.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, вище вказані докази вказують на обґрунтованість та розумність підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 11 ч. 2 ст. 113 КК України.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі«Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час не зменшились та є актуальними, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний при обранні іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

-переховуватиметься від органу досудового розслідування, прокурора та суду - враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи обізнаним про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, останній, перебуваючи на свободі, зможе вчинити дії, спрямовані на цілеспрямоване переховування від органу досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне ним злочинне діяння;

-незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні беручи до уваги той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у готування до вчинення диверсії на виконання завдання невстановленої на даний час органом досудового розслідування особою, є достатні підстави вважати, що і тому ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, зможе повідомити вказану особу або осіб про обставини досудового розслідування, які вже стали йому відомі, з метою унеможливлення дотримання вимог ст. 2 КПК України в частині, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: оскільки основними мотивами ОСОБА_5 під час вчинення злочинної діяльності, яка йому інкримінується, являлись корисливі мотиви, є достатні підстави вважати, що з метою швидкого заробітку грошових коштів останній продовжить здійснювати протиправні дії, в тому числі, спрямовані на шкоду державні безпеці України, що, в свою чергу, може призвести до продовження вчинення ним даного та/або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я, не має постійного офіційного заняття та місця роботи, що свідчить про відсутність у нього будь-яких міцних соціальних зв`язків, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманні під вартою, не страждає, а відтак обставин, які б вказували на неможливість застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу немає.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя приходить до переконання, що заявлені слідчим ризики не зменшились та на даний час продовжують існувати, а тому із урахуванням наведеного, є необхідним продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку із складністю кримінального провадження строк досудового розслідування 28.08.2025 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду, продовжено до 06.11.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» внесено зміни до ст. 177 КПК України, яким під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442, 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї ст. 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України вбачається, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, з метою запобігання ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи неможливість закінчення досудового слідства, а також відсутність підстав для скасування чи зміни застосованого щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, клопотання слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 181, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вараш Рівненської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення розміру застави, тобто до 26.10.2025.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Визначити строк дії ухвали до 26.10.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя