Номер провадження 1-кп/754/405/25
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000470 від 17.05.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого: не з`явився,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000470 від 17.05.2024 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки, існують ризики неналежного поводження обвинуваченого, а саме може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Представник потерпілого просив клопотання прокурора задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Захисник усно заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, мотивуючи це необхідністю для обвинуваченого продовжувати працювати щоб утримувати малолітню дитину. Обвинувачений зазначив, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, він позбавлений можливості навіть відвідати співбесіду з метою подальшого працевлаштування, внаслідок чого його родина потерпає від браку коштів для проживання.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд зазначає таке.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, а також скоїти інше кримінальне правопорушення.

Обставини, які підтверджують ризик передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає такі дії цілком вірогідними, а ризик доведеним.

Так, співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його засудження до можливого покарання у вигляді позбавлення волі, з урахуванням встановлених на даному етапі обставин вчинення протиправних дій, доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Суд вважає, що є можливість істотно зменшити цей ризик встановленням певного обмеження поведінки обвинуваченого.

Разом з тим, суд вважає не доведеним ризик того, що ОСОБА_3 у якийсь спосіб може впливати на свідків та потерпілого, оскільки на даному етапі судового розгляду потерпілий та більшість свідків вже допитані судом.

Що стосується доводів прокурора про можливість підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення, суд також вважає їх не доведеними.

Суд зазначає, що ОСОБА_3 13 лютого 2025 року ухвалою суду було змінено запобіжний з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В подальшому даний запобіжний захід продовжувався ухвалою суду від 11 квітня 2025 року.

За весь період перебування ОСОБА_3 під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту останній жодного разу не порушував умов запобіжного заходу, а також покладених на нього обов`язків.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного зі спливом часу втрачають свою інтенсивність (рішення ЄСПЛ «Нечай проти України»).

На думку суду продовження застосування до обвинуваченого за наведених обставин запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту становитиме для обвинуваченого надмірний тягар та непропорційне втручання у право на особисту свободу, а також матиме негативний вплив на членів його родини та певною мірою обмежуватиме і їх права, оскільки обвинувачений, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, позбавлений можливості працювати та фінансово забезпечувати як себе, так і свою родину.

Враховуючи викладене, беручи до уваги тяжкість інкримінованого правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суворість можливого покарання, дані про особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та реєстрації, з огляду на цілі та принципи кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, що за результатами судового розгляду стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованого обвинувачення та частково доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним ризикам, зважаючи на позицію ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії» від 02.08.2001, відповідно до якої за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст. 5 § 1 (с) Конвенції, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Таким чином, беручи до уваги позицію сторони захисту, про необхідність зміни застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний період доби, а також те, що обвинувачений виконує належним чином свої процесуальні обов`язки, потерпілий та більшість свідків у кримінальному провадженні вже допитані, суд приходить до висновку про необхідність зміни запобіжного заходу та застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 184, 193, 197, 331, 369-372, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби - задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком на 2 місяці, тобто до 09 серпня 2025 року включно, заборонивши обвинуваченому залишати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 години до 05.00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 09 серпня 2025 року включно.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу направити для виконання до органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1