КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/266/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 387/640/18 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія 187 (86, 86-1, 142)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

адвокатів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

переглянула у закритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.01.2025, яким обвинувачених

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Видвеженець Новомосковського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, без утриманців, безробітного, зареєстрованого та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-29.07.2009 вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, звільнений на підставі ст. 81 КК України ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 10 місяців 3 дні,

померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якого триває провадження за клопотанням його дружини ОСОБА_13 - з метою реабілітації обвинуваченого;

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Новожданівка, Донецької області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, без утриманців, безробітного, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 27.11.1991 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 25.11.1993 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 14.01.1994 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 42, ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;

- 06.02.1998 вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна;

- 10.03.2000 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 1 ст. 183-3, ст. 43, ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з конфіскацією майна;

- 11.05.2006 вироком судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 263, п. п. 4), 12) ч. 2 ст. 115 КК України, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років;

- 26.10.2021 вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років;

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, без утриманців, безробітний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , згідно із довідкою від 01.06.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, проживає по АДРЕСА_4 , судимий:

-31.05.2011 вироком Кіровського районного суду м. Донецьк за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, звільнений 26.04.2017 року умовно-достроково постановою Центрально-міського міжрайонного суду м. Макіївки невизнаної ДНР від 14.04.2017 з невідбутим строком 3 роки 3 місяці 15 днів;

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 пред`явлене обвинувачення у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, та з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

У відповідності до обвинувального акту, кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебували в м. Новоукраїнка Кіровоградської області за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, за місцем проживанням ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , де, маючи спільний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння майном, поєднаного із насильством, та з погрозою застосування насильства небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного з проникненням у житло осіб, які попередньо їм невідомі та проживають на території с. Миколаївка Добровеличківського району Кіровоградської області, здійснювали розподіл функцій при вчиненні вказаного нападу.

З метою реалізації своїх злочинних намірів ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , вступили між собою у злочинну змову, обговоривши обставини вчинення нападів, підготувавши необхідні умови та обравши знаряддям вчинення злочину ніж та електрошокер невстановленої досудовим розслідуванням марки.

За обумовленим планом вчинення злочину, обвинувачені попередньо здійснили домовленість з ОСОБА_14 , у якого на праві користування знаходився автомобіль марки ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, про необхідність прибуття в с. Миколаївка Добровеличківського району Кіровоградської області.

Отже, приблизно о 01 годині 00 хвилин 27 березня 2018 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , в автомобілі ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, під керуванням ОСОБА_14 , прибули до автобусної зупинки, розташованої на перехресті автодоріг Полтава-Кишинів та Помічна-Миколаївка, де залишили салон автомобіля, а ОСОБА_14 в свою чергу, на прохання ОСОБА_12 , залишився очікувати обвинувачених.

Діючи у відповідності до раніше досягнутої домовленості, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 пішим ходом від автобусної зупинки прибули до домоволодіння подружжя ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_5 , - перелізши через ворота паркану, проникли на територію подвір`я вказаного домоволодіння, де ОСОБА_8 залишився спостерігати за проїжджою частиною вул. Центральної.

ОСОБА_12 та ОСОБА_9 одягнули заздалегідь підготовлені шапки-маски.

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану нападу та розподілу злочинних ролей, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 підійшов до собаки та, демонструючи підготовлений електрошокер невстановленої марки шляхом приведення його в дію, здійснював залякування вказаного собаки, який знаходився на ланцюзі біля будівлі літньої кухні.

В свою чергу ОСОБА_12 , реалізовуючи спільний умисел та діючи згідно із заздалегідь обумовленим планом нападу, шляхом розбиття віконного скла проник до житлового приміщення подружжя ОСОБА_15 , після чого ОСОБА_9 вчинив проникнення через розбите ОСОБА_12 вікно, також проник до будинку.

Після чого, умисно, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи свої злочинні дії та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , враховуючи свою фізичну перевагу, стресовий стан та похилий вік потерпілих, спільно здійснили фізичний вплив на останніх, шляхом зв`язування рук та висловлюючи погрози застосування насильства і демонструючи заздалегідь підготовлений ніж.

Потерпіла ОСОБА_17 , сприймаючи погрози застосування насильства щодо неї та її чоловіка реальними, на вимогу видати грошові кошти та інші цінності, провела ОСОБА_12 до приміщення літньої кухні, розташованої на території вказаного домоволодіння, та видала останньому грошові кошти у сумі 24 000 грн.

ОСОБА_9 в цей час залишився в приміщенні будинку з попередньо зв`язаним потерпілим ОСОБА_16 .

Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 залишили ОСОБА_17 та ОСОБА_16 у зв`язаному стані у приміщенні будинку.

Після вчинення всіх необхідних дій для заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 покинули територію домоволодіння подружжя ОСОБА_15 .

Суд першої інстанції, після проведення судового слідства у даному кримінальному провадженні, дослідивши докази у їх сукупності, зваживши та оцінивши показання обвинувачених, потерпілих, свідків та інші докази, надані стороною обвинувачення, прийшов до висновку, що ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 мають бути виправдані за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В апеляційних скаргах особи, які їх подали, висувають наступні вимоги.

Прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією майна, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком і визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією майна, ОСОБА_9 визнати винуватим за ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком і визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років з конфіскацією майна.

Стосовно померлого обвинуваченого ОСОБА_12 прокурор просить постановити ухвалу, якою вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження за ч. 3 ст. 187 КК України закрити на підставі п. 5) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також прокурором ставить питання дослідження доказів апеляційним судом: письмових доказів матеріалів кримінального провадження, записів судових засідань суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог сторона обвинувачення наводить такі доводи.

Судом першої інстанції не взято до уваги доказів, що могли вплинути на його висновки, відкинуто ряд доказів, але взято до уваги інші, що не мотивовано судом.

Суд першої інстанції послався на показання обвинувачених, які заперечили свою причетність до вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення, вказавши, що у день вчинення злочину вони перебували в іншому населеному пункті, а дії органу досудового слідства носять провокаційний характер щодо них.

Однак, прокурор звертає увагу на наступне.

Аудіофіксація судового засідання від 05.07.2019 - не зафіксувала належно показання обвинувачених, їх показання неможливо розібрати, зрозуміти зміст цих показань, що порушує принцип гласності судового розгляду.

Посилаючись на позицію Верховного Суду, ст. ст. 27, 107, 412 КПК України. прокурор вказує, що, вирішуючи питання про істотність порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що може потягнути за собою наслідки, визначені ст. 412 КПК України, слід зважати на обсяг інформації, яку неможливо прослухати, значимість процесуальних дій, що проводились у тому судовому засіданні та стали інформативною основою ухваленого судового рішення.

У даному ж випадку, враховуючи обсяг відсутньої інформації на технічному носії, значимість процесуальної дії, яка проводилась в судовому засіданні (допит обвинувачених), є підстави вважати, що відсутність такої інформації на технічному носії - заважає з`ясуванню істотних для судового розгляду обставин.

Щодо показань потерпілої ОСОБА_17 , наданих нею в судовому засіданні суду першої інстанції: прокурор зазначає, що судом першої інстанції у вироку ці показання відтворені по інакшому, ніж потерпілою вони надані безпосередньо в судовому засіданні, зміст цих показань істотно різниться, судом спотворено їх зміст.

Судом показання потерпілої зазначені у такий спосіб,що з їх змісту слідує, що потерпіла не може впізнати зовнішність нападників (той з нападників, що перебував біля її чоловіка, до неї стояв спиною, а інший - перебував у масці та рукавичках), між собою нападники майже не спілкувались, голоси їх вона не розчула, імен своїх не називали; в залі судового засідання потерпіла спочатку впізнала ОСОБА_9 як нападника, а потім відмовилась від надання пояснень; при проведенні впізнання за фотознімками на фото з нападниками їй вказував слідчий.

Разом із тим, такі зазначення суду не відповідають дійсності, адже переглядом журналу судового засідання від 07.12.2018 та прослуховуванням аудіозапису судового засідання встановлено, що потерпіла ОСОБА_17 в судовому засіданні вказала, що впізнає нападників в особі двох обвинувачених - ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , саме останні вчинили напад стосовно неї та її чоловіка; ОСОБА_12 зв`язував її чоловіка, а ОСОБА_9 - її; у нападників були ножі, ОСОБА_12 кольнув чоловіка ножем в область серця, потім підійшов до неї і вони (нападники) продовжили зв`язувати потерпілу, поставили ніж під горло, вимагали гроші; забрал гроші у сумі 10 000 гривень та 14 000 гривень; ОСОБА_12 кинув її на ліжко і замахнувся, а ОСОБА_9 сказав, щоб той не вбивав їх. Також потерпіла в судовому засіданні вказала, що впізнала під час досудового розслідування, в ході проведення впізнання за фотознімками, обох нападників: ОСОБА_9 оскільки той стояв навпроти кухонного вікна, на нього попадало світло з вулиці (був повний місяць), ОСОБА_12 потерпіла описала та вказала, що впізнала його, оскільки той нагинався до неї, погрожуючи, а біля ліжка був світильник. По номерах фотознімків вона запам`ятала як вказувала, але впізнала обох нападників за рисами зовнішності.

Показання потерпілої знайшли своє підтвердження й іншими доказами, зокрема протоколом слідчого експерименту від 07.06.2018, який досліджений в судовому засіданні, але у вироку судом оцінку йому не надано.

Аналогічно суд першої інстанції хибно відтворив й показання потерпілого ОСОБА_16 , зазначивши, що останній надав показань, ідентичних за суттю показанням потерпілої, що дійсності не відповідає.

В судовому засіданні 07.12.2018 потерпілим ОСОБА_16 надано показань, у відповідності до яких він вказував, що у день події злочину, до них зайшло двоє людей, з ножами, один з них підійшов до нього, а інший - до дружини; вимагали грошей, але він від хвилювання нічого не міг сказати, один з нападників лезом ножа вколов у груди, а потім сильно вдарив ручкою від ножа, обличчя він не бачив, але особи були худорляві, один трохи більший. При цьому, потерпілий взагалі не повідомляв суду про те, що нападники були у масках, а також - не повідомляв, що впізнання проводилось слідчим, який вказав на фото нападників, і тому він впізнав цих осіб.

Показання потерпілого підтверджуються також протоколом слідчого експерименту від 07.06.2018, який досліджений в судовому засіданні, але у вироку судом оцінку йому не надано.

Крім того, судом залишено поза увагою протоколи слідчого експерименту від 21.05.2018, від 07.06.2018 за участі свідка ОСОБА_18 .

Не надано судом першої інстанції й належної оцінки показанням свідка ОСОБА_18 , який вказував, що про подію кримінального правопорушення йому нічого не відомо, обвинувачених підвозив до м. Помічна, а раніше надані показання (під час досудового розслідування) надані ним під фізичним та психологічним тиском з боку працівників поліції.

Однак свідок не зміг пояснити, чому не повідомляв про здійснення з боку органу досудового розслідування начеб то фізичного примусу та психологічного тиску; свідок не подавав відповідних скарг та заяв.

Крім того, слідчі експерименти проводились за участі понятих, під відеофіксацію слідчих дій, проте свідок не висловлював скарг. Не може свідок пояснити й чому показання, надані під час судового слідства та під час досудового розслідування суттєво різняться за змістом.

При цьому, судом не надано критичної оцінки таким показанням, вони вибірково висвітлені у вироку.

Також, судом першої інстанції не надано оцінки показанням свідків обвинувачення: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 безпосередньо вказували, що потерпіла ОСОБА_17 , під час проведення слідчих дій, одразу впізнала нападника по фотознімках, при цьому потерпілій ніхто нічого не підказував і не вказував.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить прийняти рішення про відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, діями посадових осіб, які проводили досудове розслідування, внаслідок його притягнення до кримінальної відповідальності як невинуватої особи, його перебування протягом тривалого часу під вартою, а також просить ініціювати проведення досудового розслідування органами ДБР щодо посадових осіб, які проводили досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, за фактом штучного створення доказів, що призвело до тяжких наслідків.

Умотивовує свої вимоги наступними доводами.

Оскільки суд першої інстанції, виправдовуючи його, не вирішив перелічених ним питань, він звертається із даними вимогами до суду апеляційної інстанції.

Вказує, що тримався незаконно під вартою протягом 13 місяців, будучи обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину, що призвело до спричинення йому моральної шкоди та тяжких наслідків.

Крім того, переконаний, що підлягають кримінальній відповідальності у зв`язку із його виправданням й група слідчих та група прокурорів у даному кримінальному провадженні, які проводили досудове розслідування.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони обвинувачення (прокурорки ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 ), які підтримали апеляційну скаргу прокурора, заперечили апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , думку сторони захисту (обвинувачених та адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), які заперечили апеляційну скаргу прокурора та підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 ), вивчивши матеріали кримінального провадження і зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Як встановлено ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до 1. ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: п. 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції регламентовані ст. 409 КПК України, зокрема, ч. 1 цієї норми закону вказує: підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, серед іншого, п. 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як визначає ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції - підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Зауважується, що, через виявлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції у даному кримінальному провадженні не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошував, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена ??в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

Рівність сторін є одним з невід`ємних елементів поняття справедливого судового розгляду. Вона вимагає забезпечення справедливої рівноваги між сторонами, аби кожна сторона бачила, що їй надано розумні можливості представити свій інтерес за умов, які не ставлять її у несприятливе становище, порівняно із супротивником (Справи Ocalan проти Туреччини, Foucher проти Франції, Bulut проти Австрії; Faig Mammadov проти Азербайджану).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Як встановлено ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а ч. 6 цієї норми закону визначає, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стаття 370 Кримінального процесуального кодексу України регламентує законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення: судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У Рішеннях ЄСПЛ йдеться про те, що судові рішення повинні повно відображати мотиви, на яких вони ґрунтуються (Moreira Ferreira проти Португалії). Метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Національні суди повинні з достатньою чіткістю вказати підстави, на яких вони засновують своє рішення.

У відповідності до ст. 94 КПК України: ч. 1 Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; ч. 2 Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та зі змісту вироку, судом першої інстанції не дотримано принципів об`єктивності, повноти та безсторонності під час судового слідства.

Зміст вироку свідчить, що судом неповно досліджено всіх доказів у кримінальному провадженні (як доказів сторони захисту так і сторони обвинувачення рівноцінно), не надано їм належної оцінки як окремо, так і у сукупності.

Як убачається зі змісту мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, судом перелічено низку доказів, які в обґрунтування винуватості покладає сторона обвинувачення (а.п. 69), без надання їм належної юридичної оцінки, із зазначення, що суд не бере частину з них до уваги. З приводу оцінки протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 27.03.2018, проведеного із ОСОБА_17 , - судом зазначено, що в ході судового розгляду потерпілий не зміг впізнати нападників. Разом із тим, ОСОБА_17 як раз вказувала про впізнання нападників, а потерпілий ОСОБА_16 - надавав інших показань.

Не оцінений судом і залишений поза увагою такий доказ як протокол слідчого експерименту від 07.06.2018 при участі потерпілої ОСОБА_17 .

Також, судом зазначено у мотивувальній частині вироку, що досліджені й наступні докази, із їх переліком, як от: показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .

Фактично, оцінка всіх доказів у кримінальному провадженні полягала у зазначенні суду про те, що аналіз доказів, здобутих стороною обвинувачення та наданих суду, лише підтверджує факт вчинення розбійного нападу на потерпілих, проте не доводить їх участі у вчиненні даного злочину.

Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, він не містить викладу показань обвинувачених, допитаних судом першої інстанції.

Показання всіх трьох обвинувачених судом зведені до одного абзацу тексту судового рішення: у мотивувальній частині зазначається, що обвинувачені своєї вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення не визнали, не вчиняли його, у день вчинення кримінального правопорушення перебували поза межами населеного пункту, де вчинено злочин (а.п. 67 т. 6).

Проте, згідно із інформацією, зафіксованою на оптичному диску із записом судового засідання від 05.07.2019, у якому обвинуваченими надані показання, обвинувачений ОСОБА_12 надавав детальних показань, де хоч і вказував про перебування його в день події в іншому місці, не визнаючи вини, проте надавав пояснень, де він перебував, особи, що можуть це підтвердити, інші обставини його переміщення у день події, за яких обставин та підстав його затримано тощо, але зміст таких показань не знайшов свого відображення у судовому рішенні.

Показання інших обвинувачених, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які не можливо розібрати при прослуховуванні запису судового засідання, також характерні тривалим часовим проміжком, про що свідчить час аудіозапису судового засідання.

Зміст вказаних показань також не знайшов відображення у вироку: які обставини повідомляли при наданні показань обвинувачені - судом не зазначено.

При цьому, зауважується, що при допиті обвинувачених, учасниками судового провадження їм задавались численні уточнюючі питання з метою з`ясування обставин провадження, але відповіді обвинувачених у контексті відтворення змісту їх показань в цілому - у вироку не зазначаються.

У зв`язку із вказаним піддати оцінці такий доказ як показання обвинувачених наразі - неможливо.

Крім того, звертається особлива увага на те, що обвинувачений ОСОБА_12 , надаючи показання, вказував, що стосовно нього правоохоронним органом, працівниками поліції, при затриманні, застосовувались незаконні методи дізнання, що полягали у фізичному впливі на затриманого, психологічного тиску. Обвинувачений безпосередньо у поясненнях зазначав, що зазнав фізичних знущань при затриманні: побиття, натягнення на нього протигазу, він отримав тілесні ушкодження у виді перелому, забиття, про що є медичні документи; зазначалось про перелом ребра та ушкодження руки.

Щодо інших обвинувачених - оскільки запис їх показань не можливо прослухати -неможливо з`ясувати, чи вказували також і вони про недозволені методи дізнання щодо них.

Разом із тим, вказану інформацію судом не взято до уваги, не відреаговано не неї у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, не ініційовано відповідної перевірки у передбачений законом спосіб, з метою виключення порушення законних прав обвинувачених.

Відносно показань потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 - заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення з приводу некоректного викладення їх змісту відносно до наданих ними в судовому засіданні суду першої інстанції.

Прослуховуванням аудіозапису показань потерпілих, наданих в судовому засіданні від 07.12.2018, встановлено, що потерпіла ОСОБА_17 у своїх поясненнях суду вказувала, що до неї у домоволодіння увірвались двоє чоловіків, з ножем, один підійшов до неї, другий - до її чоловіка ( ОСОБА_16 ), вимагали гроші, погрожували ножем, мобільний забрали, її на ліжко кинули, в судовому засіданні безпосередньо вказувала, що «отой… ножем погрожував, ножа приставляв, а отой… шмон у хаті наводив» - вказуючи та називаючи обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . Потерпіла вказувала, що забрали спочатку гроші, що вони відкладали на лікування, а потім - гроші, що відкладали на купівлю вугілля. Гроші у сумах 10 000 гривень та 15 000 гривень (у подальшому потерпілою скориговано загальну суму - 24 000 гривень). ОСОБА_9 - вона давала драбину, оскільки той не міг з табурету дістати до шухляди. Крім того, вказувала, що всього нападників було двоє, вона бачила ніж, у кімнаті світив світильник біля ліжка, все було видно, крім того, не зважаючи на нічну пору доби - світив місяць у вікно. Бачила статури, одяг нападників, по голосам також впізнавала.

У своїх подальших показаннях потерпіла ОСОБА_17 , на запитання учасників судового провадження не змогла впевнено надати однозначної відповіді, чи були нападники у масках, у яких саме, хто був у масці.

В судовому засіданні від 05.07.2019, в ході допиту обвинувачених, потерпіла ОСОБА_17 знову висловлювалась про те, що напад вчинили двоє, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Також, судом першої інстанції зазначено, що потерпіла ОСОБА_17 спочатку впізнала нападників в залі судового засідання, але потім відмовилась від надання пояснень…при проведенні слідчої дії як впізнання за фотознімками, зазначила, що впізнання проводив слідчий, який вказав їй на фото нападників.

Вказане дійсності не відповідає.

Потерпіла ОСОБА_17 , повністю надала показань з приводу обставин, як вона їх сприймала та як вони їй відомі, але відмовилась відповідати саме на запитання адвокатів, які здійснювали захист обвинувачених, мотивуючи, що вони її збивають з толку і умисно заплутують численними запитаннями, і вона вже не знає що казати.

З приводу впізнання за фотознімками потерпіла ОСОБА_17 однозначно та категорично заперечила, що слідчий, який проводив дану слідчу дій їй щось підказував або вказував, що робити чи казати.

Щодо номерів фотознімків, під якими вона впізнавала осіб, які могли вчинити розбійний напад, - потерпіла плуталась у показаннях, кажучи, що не пам`ятає, припускала, що то перші та другий номери. На уточнюючі запитання пояснювала, що не хворіє, стан здоров`я нормальний, має освіту 5 класів, проте читати та писати вміє, розуміє; по номерах вона не розуміє, який номер фотознімка був, перший чи другий, і з якого боку другий, зліва чи справа - вона саме людину впізнала, на нього і вказувала. Не пам`ятає вже точно номери: 1, 2 чи 3. Крім того, привозили (слідчі) й іншого, із забинтованою рукою, одного з них.

Аналогічно не вказував у своїх показаннях й потерпілий ОСОБА_16 на те, що він впізнав тих осіб, яких йому підказав слідчий.

Потерпілий надав показань, де розповів обставини події, як він їх пам`ятає та як сприймав особисто: вказав про двох нападників з ножем, один з яких був біля нього, другий - біля дружини, вимагали гроші, він перебував на ліжку, яке знаходиться на відстані від того місця, де перебувала його дружина, йому погрожували ножем, вкололи лезом та вдарили руків`ям, через хворобу, після інсульту, - він лежав на ліжку, від всіх дій йому було зле, частково не пам`ятає подій (можливо втратив свідомість); бачив статури нападників, чи були вони у масках та яких однозначно ствердно відповісти не зміг, один з них «пішов по хаті наводити шмон…він казав дружині, щоб віддала гроші, хай вони забирають, тай все…»; суму викрадених грошей точно не пам`ятає.

Тобто, судом першої інстанції показання потерпілих викладені у вироку некоректно, вибірково, в іншій змістовій інтерпретації, аніж їх надано в судовому засіданні.

Відповідно, показання потерпілих, надані ними безпосередньо в ході судового слідства, у судовому засіданні, належно судом не оцінені у сукупності із іншими доказами.

Крім того, звертається увага на наступне.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції допитані свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_19 у судовому засіданні 24.02.2020 та ОСОБА_21 у судовому засіданні 01.08.2019.

Дані свідки допитувались щодо обставин проведення слідчих дій за їх участі.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_19 в судовому засіданні суду пояснили, що були запрошені понятими при проведенні зокрема впізнання особи за фотознімками при участі потерпілої ОСОБА_17 .

Свідком ОСОБА_19 зазначено, що вона була запрошена понятою у зв`язку із проведенням слідчих дій у її сусідів ( ОСОБА_27 ), у зв`язку із пограбуванням останніх; у них гроші забрали; при проведенні слідчої дії потерпіла впізнала одного з грабіжників, на якого вказала; потерпіла казала, що впізнала одного; слідчі їй показували фото, а вона впізнала одного; потерпіла сама вказувала і показувала, кого впізнала, при цьому слідчі нічого їй не підказували; було чотири фотографії, потерпіла одного впізнала; по яких ознаках вона впізнала особу - потерпіла їй (свідку) не розповідала.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні надавав показань, згідно із якими він був присутній при проведенні слідчих дій, зокрема у домоволодінні ОСОБА_17 , де остання розповідала та показувала розвиток подій кримінального правопорушення. Свідок вказував, що ОСОБА_17 розповідала слідчому де і як викрали гроші; також потерпіла вказувала, що впізнала на фото, які їй дали, людину, яка вкрала гроші; скільки фото було - свідок вже не пам`ятає, але потерпіла ОСОБА_17 показувала на фото, розповідала, що впізнала особу; потерпіла сама все розказувала та показувала, сама впізнавала, їй ніхто не підказував; по чому саме (яким ознакам) ОСОБА_17 впізнала - вона свідкові не розповідала.

Названі свідки заперечили, що прокурор або слідчий їм щось підказував.

З приводу обставин проведення слідчих дій допитаний свідок ОСОБА_21 , але його показання неможливо розібрати при прослуховуванні аудіозапису судового засідання з оптичного диску через неякісний технічний запис судового засідання.

При цьому, вказані показання допитаних судом під час судового слідства свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 не відтворені, відсутні у вироку суду, як докази вони не згадані, їх не досліджено судом та їм не надано жодної оцінки.

Тобто, із наведеного слідує, що судом першої інстанції в основу вироку покладено лише вибіркові докази, частина доказів - викладена у вироку також вибірково, показання потерпілих відтворені не так, як їх надано потерпілими безпосередньо в судовому засіданні, показання ряду свідків - відсутні зазначеними при ухваленні й виготовленні вироку, їм не надано оцінки.

Таким чином судом взято до уваги одні докази та залишено поза увагою інші, але таке рішення суду ніяким чином не умотивоване: судом першої інстанції не вказується, з яких підстав відкинуті як докази показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , з яких підстав показання обвинувачених не наведені, а потерпілих наведені лише частково, не досліджено та не оцінено всіх письмових доказів, відсутні умотивування, чи надано судом вказаним показанням критичної оцінки та з яких причин, або чому вказані докази не можуть покладатись в основу вироку.

Невідповідність висновків суду у мотивувальній частині та резолютивній частині щодо підстав виправдання.

Стаття 373 Кримінального процесуального кодексу України визначає види вироків; як передбачає ч. 1 цієї норми закону, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку прийшов до висновку, що слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що в діянні обвинувачених є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (а.п. 67 т. 6).

Одночасно у мотивувальній частині вироку зазначається, що участь обвинувачених у вчиненні даного кримінального правопорушення - не доведена.

Міститься й зазначення суду, що обвинувачених слід виправдати через недоведеність їх винуватості. (а.п. 72-73 т. 6).

Отже, висновки суду при мотивуванні судового рішення є суперечливі: є незрозумілим, чи винуватість обвинувачених є недоведеною наявними доказами, чи діяння було вчинене обвинуваченими, але у діянні немає складу кримінального правопорушення, або ж є недоведеним вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченими.

Наведене вище свідчить про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. На переконання колегії суддів, судове слідство проведене неповно, наразі з метою забезпечення повного, об`єктивного, справедливого, всебічного судового слідства, є необхідним повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні.

Виправити такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції позбавлений можливості: вказане вимагає проведення повного судового слідства із новим дослідженням всіх доказів, в тому числі тих, що не оцінювались та не досліджувались судом першої інстанції, до того ж оцінка ряду досліджених судом першої інстанції доказів - неможлива через незабезпечення судом першої інстанції належної технічної фіксації судового засідання, її достатньої якості під час дослідження таких доказів (вказане стосується фіксації запису таких доказів як показання в суді обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_21 , показання яких зафіксовані на електронний носій інформації (оптичний диск), проте при проведенні аудіо фіксації судом не забезпечено належно технічних умов для здійснення якісного запису, що призвело до неналежного запису показань - на дуже низькій гучності, із сторонніми технічними шумами, розібрати зміст таких показань при прослуховуванні інформації електронного носія не видається можливим).

Перелічене виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції, і є прерогативою суду першої інстанції.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, із призначенням нового судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції слід взяти до уваги підстави скасування оскаржуваного наразі вироку, створити належні умови для дотримання прав сторін, принципів об`єктивності, повноти, справедливості судового розгляду, рівності сторін, неупередженості та безсторонності, забезпечивши дотримання реалізації процесуальних прав всіма сторонами судового провадження у рівній мірі, - з метою всебічного, повного з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні, дослідження всіх доказів у їх сукупності, надання їм належної оцінки, зваживши на всі докази, доводи і процесуальну позицію сторін рівнозначно, та постановити справедливе судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.01.2025 стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 - скасувати.

Призначити у Фортечному районному суді м. Кропивницького новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 .

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4