Справа № 574/185/25
Провадження 1-кп/574/111/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №40000734 від 15.01.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

На розгляді в Буринського районного суду Сумської області перебуває вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення застави, яке він обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16.01.2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 13.03.2025 року, який ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.03.2025 було продовжено до 11.05.2025 року включно. Проте закінчити судовий розгляд кримінального провадження до вказаної дати є неможливим. При цьому ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки у обвинуваченого відсутні кошти на внесення застави.

Заслухавши доводи прокурора, думку інших учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16.01.2025 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.03.2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, суд виходив з наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме з метою запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і продовжувати вчиняти злочини.

Частинами 1-2 ст.331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст.183 КПК України, передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як встановлено судом, ОСОБА_4 не одружений, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, за яке у разі доведення його винуватості, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, а тому обвинувачений, який є військовослужбовцем, проживає в населеному пункті, віддаленому від місцезнаходження суду, в якому здійснюється судове провадження, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватись від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків, з якими проходять військову службу в одному підрозділі та які ще не допитані в судовому засіданні, а також продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23, ч.4 ст.95, ст.224 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження лише розпочато, а тому судове провадження у даній справі не може бути завершене до закінчення строку дії застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наведеного, суд вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, тому наявні підстави для продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з цим, оскільки під час досудового розслідування ОСОБА_4 судом обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави, а під час розгляду клопотання про продовження вказаного запобіжного заходу сторона захисту не зверталась до суду з приводу визначення застави, судом враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, не встановлено підстав для визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331 392 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк, застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави до 29.06.2025 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1