Справа № 685/442/25
Провадження № 1-кп/685/60/25
В И Р О К

іменем України

02 липня 2025 року селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Теофіполь

кримінальне провадження, внесене 20.01.2025 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за

№ 0000038 про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Хрустальне Луганської області, громадянин України, тимчасово не працює, неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим за таких обставин.

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2024 у справі № 685/492/24, яка набрала законної сили 20 серпня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судів», ст. 298 КУпАП, судові рішення, яким є і постанова судді про накладення адміністративного стягнення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання на всій території України. Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність зазначеної постанови суду, яка набрала законної сили, та будучи з нею ознайомленим, умисно, з метою її невиконання щодо позбавлення права керування транспортним засобом, діючи всупереч цій постанові, маючи реальну можливість виконати рішення суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, порушив вимоги ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на території України, 20.01.2025 о 12 годині 16 хвилин керував транспортним засобом марки «Богдан» моделі «211010», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух автодорогою по вул. Заводській у селищі Теофіполь Теофіпольської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, поблизу пекарні ПІ «Добрий Хліб», де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Зазначене діяння ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з реєстром матеріалів досудового розслідування, розпискою обвинуваченого про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування та угодою про визнання винуватості.

За змістом ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження повідомили суд про те, що 12.05.2025 між прокурором Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог статей 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з поданою суду угодою про визнання винуватості, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди, що кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, обвинуваченим було вчинено саме за викладених вище обставин, у п. 4.1. угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, а також фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в п. 2 Угоди та підтверджує обставини, які є істотними для даного кримінального провадження, викладені у п. 3 Угоди, у тому числі те, що обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння ОСОБА_4 розкриттю кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні; характер і тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, належність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, до нетяжкого злочину, наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень підозрюваним, у тому числі більш тяжких, кримінальними правопорушеннями шкода не заподіювалась, а також те, що у п. 3.6. Угоди відповідно до вимог ст. 472 КПК України ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжкого злочину.

У п. 5.2. угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 погодився на призначення йому судом покарання, узгодженого у п. 5.1. угоди, а саме: за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У п. 6. угоди про визнання винуватості обвинувачений та прокурор зазначили, що обізнані з правовими наслідками укладення та затвердження угоди для відповідно обвинуваченого та прокурора, а також із зумовленими укладенням і затвердженням угоди обмеженнями права апеляційного та касаційного оскарження вироку суду, з правовими наслідками невиконання угоди про визнання винуватості.

Враховуючи, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, активно сприяв його розкриттю, а також наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, яке забезпечить повне, своєчасне, невідворотне покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи характер і тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, належність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, до нетяжкого злочину, наявність суспільного інтересу у запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень обвинуваченим, у тому числі більш тяжких, враховуючи, що відповідно до вимог ст. 472 КПК України ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжкого злочину, сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_4 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на призначення йому судом узгодженого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України, визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про визнання винуватості від 12.05.2025 просив затвердити, повідомив, що справді бажав укласти угоду про визнання винуватості, укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що угода відповідає встановленим вимогам закону, може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання, укладення угоди є добровільним, зауважень до роз`яснення судом обвинуваченому правових наслідків укладення угоди не висловив.

Захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав думку обвинуваченого, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, підтвердив добровільність укладення угоди його підзахисним, зауважень до роз`яснення судом обвинуваченому правових наслідків укладення угоди не висловив.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому в ході підготовчого судового засідання суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також із вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого відносно визнання винуватості та укладенні відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд при ухваленні вироку враховує також, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 382 КК України, є нетяжкими злочинами.

За викладених вище обставин, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угоду про визнання винуватості може бути укладено.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст. 472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються наявними матеріалами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Узгоджена сторонами кваліфікація діяння обвинуваченого за ч. 1 ст. 382 КК України, як невиконання судового рішення, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінальне правопорушення (злочин), є правильною.

Така кваліфікація діяння ОСОБА_4 ґрунтується на зазначених вище обставинах вчинення правопорушення, повідомленими обвинуваченим суду обставинами і при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ст упінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, щиро розкаявся у вчиненні правопорушення активно сприяв його розкриттю.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Визначаючись у призначенні покарання, із врахуванням вцілому позитивних даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставини, що обтяжують покарання, у п. 5.1. угоди про визнання винуватості сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди констатує, що кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_4 є правильною, а узгоджене в ній сторонами покарання відповідає положенням ст. 50, ст. 65 КК України щодо тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин справи, двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Суд ураховує пояснення, надані обвинуваченим в засіданні, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_4 обіцяє правопорушень в подальшому не вчиняти, щиро шкодує про вчинене.

Із урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості укладено сторонами добровільно, її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, які передбачено в угоді, зміст угоди відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Вирішуючи питання речових доказів суд враховує, що постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_6 від 20.01.2025 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні: легковий автомобіль марки «Богдан» моделі «211010» 2013 р.в. сірого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 , який було поміщено на майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів СПД № 1 ВП № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, а також вилучене 20.01.2025 в ході проведення огляду місця події свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане ТСЦ 6844 03.01.2014 на ім`я ОСОБА_4 , після чого ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 23.01.2025 у справі № 671/140/25 про арешт майна накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування зазначеним транспортним засобом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

За результатами розгляду справи питання подальшої долі легкового автомобіля марки «Богдан» моделі «211010» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_3 , на який ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 23.01.2025 у справі № 671/140/25 накладено арешт, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 6844 03.01.2014, слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши після набрання вироком законної сили накладений на них арешт.

Цивільний позов не заявлявся, витрати на залучення експертів відсутні, кримінальним правопорушенням не завдано майнової шкоди, відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Ураховуючи наведене, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000038, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2025, укладену між прокурором Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 23.01.2025 у справі № 671/140/25 на легковий автомобіль марки «Богдан» моделі «211010» 2013 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 , а також на вилучене 20.01.2025 в ході проведення огляду місця події свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане ТСЦ 6844 03.01.2014 на ім`я ОСОБА_4 , поміщене до сейф-пакету НПУ №CRІ 1208636, після набрання вироком законної сили скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню: легковий автомобіль марки «Богдан» моделі «211010» 2013 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 , а також на вилучене 20.01.2025 в ході проведення огляду місця події свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане ТСЦ 6844 03.01.2014 на ім`я ОСОБА_4 , поміщене до сейф-пакету НПУ №CRІ 1208636, повернути за належністю законному власнику ОСОБА_4 або уповноваженій ним особі.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуюча суддя ОСОБА_7