Справа № 184/375/25
Провадження № 1-кп/0182/878/2025
У Х В А Л А

29.04.2025 м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024 за № 0000404 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , дата народження:

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Шолохове,

Нікопольського району Дніпропетровської області, який зареєстрований та

фактично проживає у

АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України,

обвинувальний акт та клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024 за № 0000404 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , дата народження:

ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Шолохове,

Нікопольського району Дніпропетровської області, який зареєстрований та

фактично проживає у

АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України та вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5

(в режимі ВКЗ з ДУВП №4),

захисника ОСОБА_8 ,

законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

Дніпровський апеляційний суд 05.03.2025 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 07.09.2024 за № 0000404 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України, а також клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Щодо обвинувачених було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 05.05.2025.

Ухвалою від 07.03.2025 було призначено підготовче судове засідання на 15.04.2025, яке було відкладено на 29.04.2025.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризик переховування від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; ризик незаконного впливу на потерпілих та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності. При цьому застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти цим ризикам.

Також прокурор вважає можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти призначення справи до судового розгляду не заперечував. Проте заперечував проти продовження строків тримання під вартою. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований та фактично проживає. Посилається на те, що він хоче продовжити навчання, здобути освіту; не збирається переховуватись та з`являтиметься до суду за кожною вимогою, не порушуватиме умов домашнього арешту. Він дуже шкодує про те, що зробив і все зрозумів, такого більше не повториться.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_10 також просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт. При цьому вказала, що хоче, щоб син навчався та допомагав їй по господарству та запевнила суд, що вона зі свого боку буде контролювати належну процесуальну поведінку свого сина та зможе забезпечити його матеріально у випадку перебування під домашнім арештом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 проти призначення справи до судового розгляду не заперечував, але просив розглядати кримінальне провадження у відкритому судовому засіданні. Також захисник надав суду письмові заперечення на клопотання прокурора, згідно яких прокурором не доведено існування процесуальних ризиків, на які він посилається, саме клопотання має недоліки, а саме надані додатки копії документів не засвідчені належним чином. Так, на думку захисника, тримання під вартою це занадто суворий запобіжний захід і до ОСОБА_5 можна застосувати більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт. Його підзахисний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, бажає навчатись та стати корисним для суспільства. ОСОБА_5 повністю визнає себе винним, потерпілі у справі за ст. 194 КК України не мають до нього матеріальних претензій, бо вся шкода їм повністю відшкодована. Зазначені прокурором ризики не підтверджені жодним доказом, є виключно припущенням. На думку захисника домашній арешт цілком зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт за зазначеною ним адресою.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти призначення справи до судового розгляду також не заперечував. Проте заперечував проти продовження строків тримання під вартою. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , де він зареєстрований та фактично проживає з бабусею. Посилається на те, що він повністю усвідомив свою провину, обіцяє не переховуватись від суду, не вчиняти нових злочинів. Запевняв суд, якщо йому змінять запобіжний захід, він буде постійно перебувати вдома, допомагатиме бабусі та не порушуватиме домашній арешт.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 також просила змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт. Зазначила, що вона за станом свого здоров`я постійно перебуває на лікуванні, а тому потребує допомоги онука. Мати ОСОБА_6 перебуває за кордоном, вихованням сина ніколи не займалась і умов для проживання ОСОБА_12 з матір`ю немає. За час перебування його під домашній арештом жодних порушень з його боку не було. Вона буде контролювати належну процесуальну поведінку свого онука та зможе забезпечити матеріально у випадку перебування його під домашнім арештом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 захисник надав суду письмові заперечення на клопотання прокурора, згідно яких прокурором не доведено існування процесуальних ризиків, на які він посилається. Клопотання має недоліки, бо надані додатки копії документів не засвідчені належним чином. На думку захисника, тримання під вартою це занадто суворий запобіжний захід для неповнолітнього. Його підзахисний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, має бажання продовжити навчання. З матір`ю ОСОБА_6 зв`язки не підтримує, тому виїжджати з країни з наміром ухилитись від суду він не буде. ОСОБА_6 частково визнає себе винним, потерпілі у справі за ст. 194 КК України, окрім Покровського ГЗК, не мають до нього матеріальних претензій, бо шкода їм відшкодована. Зазначені ж прокурором ризики не підтверджені жодним доказом, є виключно припущенням. На думку захисника домашній арешт зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, забезпечить дієвість кримінального провадження. Тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за зазначеною ним адресою.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 та представник потерпілого АТ «Покровський ГЗК» присутніми не були, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, клопотання про обов`язкову участь у підготовчому судовому засіданні не надходило, тому справу розглянуто за їх відсутності.

Вислухавши думку сторін судового провадження, колегія суддів враховує наступне.

Згідно обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, було зібрано достатньо даних для розгляду кримінального провадження у судовому засіданні. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відповідає вимогам КПК України. Процесуальних порушень, які перешкоджають розгляду справи, в суді не встановлено. Кримінальне провадження та клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підсудні Нікопольському міськрайонному суду. Підстав для закриття провадження, передбачених п. 4-8 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, не встановлено.

Під час підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про складання органом пробації досудової доповіді стосовно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; виклик у судове засідання представників служби у справах дітей, сектору превенції та органу пробації, а допит обвинувачених проводити у присутності психолога.

Неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 роз`яснено право брати участь у підготовці досудової доповіді шляхом надання необхідної інформації представнику органу пробації або відмовитись від такої участі, а також їх право та право законних представників неповнолітніх обвинувачених на ознайомлення з текстом досудової доповіді, подання своїх зауважень та уточнень щодо її змісту. Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали свою згоду брати участь у підготовці досудової доповіді.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КПК України.

Вислухавши сторін судового провадження, колегія суддів вважає за можливе призначити справу до судового розгляду у закритому судовому засіданні колегією суддів, за участю прокурора, обвинувачених, законних представників, захисника, викликом представників служби у справах дітей, сектору превенції та органу пробації.

Як було встановлено в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень /злочинів/, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого та тяжкого. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілі якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ «Феррарі-Браво проти Італії».

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від суду) об`єктивно існує, бо обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, яке їм загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, можуть переховуватися від суду. Відтак, невідворотність покарання за злочини вже сама по собі є підставою та мотивом для переховування, а тому обвинувачені можуть змінити місце проживання, виїхати за межі України або на окуповану територію з метою ухилення від суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005, в якому зазначено, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Також колегія суддів вважає, що наявний й ризик незаконного впливу на потерпілих та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, бо обвинуваченим відомо місце проживання один одного, контактні дані потерпілих, а тому вони, знаходячись на свободі, можуть впливати один на одного або на потерпілих шляхом вмовляння, підкупу, погроз з метою схилення до зміни показів або відмови від дачі свідчень.

Стосовно ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то такий ризик також існує, бо обвинувачені, маючи доступ до матеріалів кримінального провадження, самостійно або за допомогою спільників можуть створити штучні докази своєї невинуватості, що в подальшому перешкоджатиме судовому розгляду.

Що стосується наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає, що такий ризик теж існує, оскільки встановлено, що обвинувачені мають стійкі погляди на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України і фактично самі пропонували свої послуги та вишукували способи для такого перешкоджання. Тому на думку суду є досить високим ризик того, що, перебуваючи

на волі, з метою уникнення відповідальності, обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому цей ризик також доведений та обґрунтований.

Також суд враховує репутацію обвинувачених, які раніше не судимі; мають постійне місце проживання, вчинили злочини у неповнолітньому віці, а також те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів проти національної безпеки України, що має неабиякий суспільний інтерес.

Наведені ризики є дійсними та триваючими, судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочався, а обставини, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились. Тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 міри запобіжного заходу.

Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченим і на переконання суду подальше продовження тримання під вартою не порушує їх права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5 ,6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим закінчується 05.05.2025, тому колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню а в задоволенні клопотання обвинувачених, законних представників та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

При цьому колегія суддів враховує положення ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно яких під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Окрім того, згідно абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України, а тому розмір застави ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не визначається.

Керуючись ст. 314, ч.2 ст. 314-1, ч. 3 ст. 315, 316, 485, 487, 496 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113 КК України та вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України до закритого судового розгляду колегією суддів на „09 травня 2025 р. о 13.00 год. за участю сторін судового провадження.

Доручити Нікопольському РВ №2 філії ДУ „Центр пробації у Дніпропетровській області скласти досудову доповідь відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України, ст. 9, 12 Закону України „Про пробацію.

Досудова доповідь має бути складена та подана суду не пізніше 20 днів з моменту отримання ухвали.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинувачених, законних представників та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 27 червня 2025 р., без визначення застави.

Продовжити щодо ОСОБА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 27 червня 2025 р., без визначення застави.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3