Справа №718/263/25
Провадження №1-кп/718/16/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2024 за № 0001102 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого, безробітного, неодруженого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , раніше не судимого, працював водієм таксі, неодруженого,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

встановив:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час особами вчинили дії, спрямовані на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України.

З цією метою, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 підшукали осіб, які добре орієнтуються на місцевості в прикордонній зоні Чернівецького району Чернівецької області, тобто в місці лінії розмежування державного кордону України та Республіки Румунія, які мали здійснювати безпосереднє переправлення осіб (ухилянтів) поза межами пункту пропуску.

У подальшому, в період часу з 01 вересня по 23 вересня 2024 року ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , підшукав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виявив бажання незаконно перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 спільно з

ОСОБА_6 , 10.09.2024 близько 17:15 год біля готелю «Буковина», що знаходиться в м. Чернівці по вул. Головній, 141, попередньо домовившись, зустрілися із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час зустрічі ОСОБА_5 особисто проінструктував

ОСОБА_9 про порядок незаконного переправлення його через державний кордон України, а також обумовив вартість таких послуг, яка становитиме 7 000 (сім тисяч) доларів США, повідомивши при цьому, що перевезення відбудеться тільки після передачі всієї суми коштів ОСОБА_6 .

Отримавши згоду ОСОБА_9 та готовність передати обумовлену суму коштів, ОСОБА_6 , виконуючи свою частину узгодженої домовленості, при подальших зустрічах віч-на-віч та телефонних дзвінках роз`яснював

ОСОБА_9 план та порядок незаконного переправлення його через державний кордон України.

Зокрема, 17.09.2024 під час зустрічі з ОСОБА_9 по вул. Садовій в м. Чернівці ОСОБА_6 , виконуючи відведену йому роль, повідомив

ОСОБА_5 про готовність ОСОБА_9 до передачі коштів, після чого ОСОБА_5 мав вирішити питання про дату незаконного переправлення. При цьому, ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_9 у виконанні наданих ним та ОСОБА_5 зобов`язань щодо безперешкодного його переправлення через державний кордон.

У подальшому, з 18 по 23 вересня 2024 року під час телефонних розмов, ОСОБА_6 , обговорював з ОСОБА_9 умови та деталі, за яких відбуватиметься незаконне переправлення його через державний кордон України.

23.09.2024 близько 17 год ОСОБА_6 , отримавши підтвердження від ОСОБА_5 про можливість переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, діючи відповідно до відведеної йому ролі, зателефонував до ОСОБА_9 та повідомив про необхідність його прибуття близько 21:00 год. на автостанцію, що по вул. Галицький Шлях в

м. Чернівці.

Після чого ОСОБА_6 , керуючи належним йому транспортним засобом марки «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , забрав ОСОБА_9 у визначеному ним місці, та відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, попрямував в бік с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області, де на них очікував ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинні наміри останніх щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, та повинен був як таксист доставити ОСОБА_9 , відповідно до відправлених йому геолокаційних даних, до пункту призначення - в населений пункт с. Драчинці Чернівецького району Чернівецької області.

Перебуваючи на постійному зв`язку з ОСОБА_5 , приблизно 22:10 год ОСОБА_6 довіз ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 , до іншого транспортного засобу, який мав перевезти останнього до населеного пункту, наближеного до кордону, після чого наказав ОСОБА_9 передати йому грошові кошти в розмірі 7 000 доларів США в якості їхньої винагороди за незаконне переправлення через державний кордон України.

Таким чином орган досудового розслідування обвинувачує ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючою ознакою вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 332 КК України заперечив, пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_11 та запропонував заробити, «розвести» на гроші ОСОБА_9 , який хоче переправитися через державний кордон України і таким чином покинути територію України. Реальної можливості організувати таке переправлення обвинувачені не мали, зв`язків серед осіб, які могли переправити ОСОБА_9 через державний кордон поза пунктами пропуску, також не мали, якихось деталей з приводу місця можливого перетину кордону не обумовлювали, вартість послуг також не обговорювали, хоча ОСОБА_11 називав суму 7000 доларів США.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 332 КК України також заперечив, пояснив, що в один із днів перебував біля автовокзалу в м. Чернівці, де до нього підійшла чужа людина і спитала, чи зможе він її перевезти через державний кордон України. Запропонувала велику суму грошей. Спочатку ОСОБА_6 не погоджувався, але потім вирішив «підіграти» йому. Хотів підвезти до найближчого села і заволодіти його коштами. В цьому вину визнав повністю. ОСОБА_6 почав згадувати знайомих, які можуть допомогти йому і на думку спав обвинувачений ОСОБА_5 , якого він знає приблизно пів року рік. З ОСОБА_5 зустрічався один раз біля готелю ОСОБА_12 , але періодично вони зідзвонювалися. 23.09.2024 зустрівся з ОСОБА_9 на дріжджзаводі в м. Чернівці, звідки повіз його на дві заправних станції, щоб заплутати, після чого відвіз до готелю «Колвік». Умислу на переправлення ОСОБА_9 через державний кордон не мав, оскільки не мав такої можливості, нікого раніше не переправляв людей через кордон. Біля готелю «Колвік» ОСОБА_9 кинув йому гроші, які ОСОБА_6 не перерахував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що у червні 2024 року під час відпочинку в м. Чернівці познайомився із чоловіком на ім`я « ОСОБА_13 », який сказав, що може познайомити з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з приводу перетину кордону. Прізвища ОСОБА_16 не знає. ОСОБА_13 домовився про зустріч з ОСОБА_17 , який потім чекав на свідка на вул. Садовій в м. Чернівці у автомобілі-таксі «Болт». У автомобілі поговорив з ОСОБА_14 з цього приводу, який оцінив вартість таких послуг у 5 000 доларів США. ОСОБА_9 усвідомив протизаконність таких дій та у вересні 2024 звернувся у поліцію з відповідною заявою. Після чого поліцейські на вул. Стасюка в м. Чернівці вручили йому кошти, проінструктували, попередили про заборону провокування. Потім зустрівся біля готелю «Буковина» з ОСОБА_15 , який назвав ціну вже 7 000 доларів США і сказав бути на зв`язку із ОСОБА_14 . 10.09.2024 о 18 год. ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_14 , той сказав про суму коштів та необхідність підтримувати зв`язок через меседжер «Телеграм». Наприкінці вересня 2024 з ОСОБА_17 виїхали з м. Чернівці, свідок передав йому 7 000 доларів США, після чого їх затримала поліція. Після передачі коштів свідок ОСОБА_9 мав пересісти в інший автомобіль, який мав довезти його до кордону. Місце перетину державного кордону не знає, але перетинати його мав поза межами пунктів пропуску, про це йому повідомив ОСОБА_18 . Свідок ОСОБА_9 сам колишній військовий, реального наміру виїжджати за кордон не мав. В якості заявника брав участь в аналогічній справі, події в якій розгорталися у селищі Красноїльск Чернівецького району Чернівецької області. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні впізнав лише обвинуваченого ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 23.09.2024 йому зателефонував з невідомого номеру ОСОБА_20 , який спитав, чи може ОСОБА_10 забрати людину з с. Мамаївці та відвезти в с. Драчинці. ОСОБА_21 сказав зупинитися Мамаївцях біля готелю «Колвік» та відвезти людину в Драчинці на місце відповідно до даних геолокації, які він прислав, - це був центр с. Драчинці. ОСОБА_22 мав доставити у Драчинці близько 8-9 год. вечора. Обіцяли 3 000 грн за послугу. ОСОБА_10 , приїхавши до готелю «Колвік», заїхав у провулок і став чекати на людину, яка довго не з`являлася, через що декілька разів телефонував до ОСОБА_21 , той просив почекати 10-20 хв. Через деякий час у провулок до готелю «Колвік» заїхав автомобіль таксі «Болт» марки Рено, якому дорогу перегородив інший автомобіль, з якого вийшли працівники поліції та затримали водія таксі, який привіз чоловіка.

Крім цього, судом досліджено наступні докази:

-заяву ОСОБА_9 про конфіденційне співробітництво (Т.1, а.с. 33);

-постанову про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (Т.1, а.с. 39-41);

-протокол виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів для проведення НСРД- контроль за вчиненням злочину (Т.1, а.с. 44-45);

-протокол огляду несправжніх (імітаційних) грошових коштів (Т.1, а.с. 46-48);

-протокол огляду особи та інших речей та документів до початку проведення спеціального слідчого експерименту (Т.1, а.с. 49-69);

-протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у виді спеціального слідчого експерименту з додатками (картами пам`яті), відповідно до якого було зафіксовано зустрічі ОСОБА_9 з ОСОБА_6 , зокрема: 23.09.2024 р. ОСОБА_9 (під візуальним спостереженням) зустрівся з ОСОБА_6 , який приїхав на автомобілі «Рено Логан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який останнього мав підвезти до місця перетину кордону. ОСОБА_23 сів в салон даного автомобіля і вони попрямували в с. Мамаївці. По дорозі з`ясувалося, що ОСОБА_9 ОСОБА_6 має пересадити в інший автомобіль і вже в подальшому його повезуть в напрямку державного кордону, якийсь час шукали місце стоянки іншого автомобіля. Прибувши на зазначене місце в с. Мамаївці до готелю «Колвік», ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_6 передав останньому імітаційні грошові кошти на суму 7 тис. доларів США, які поклав у речовий ящик автомобіля, після чого вийшов з даного автомобіля, оскільки на нього очікував автомобіль ВАЗ-2114 д.н.з. НОМЕР_2 (Т. 1, а.с. 71-73);

-протокол про результати проведення НСРД (аудіо,-відеоконтроль особи) від 09.10.2024 ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з додатками (картами пам`яті), відповідно до якого встановлено, що 10.09.2023 р. вказані особи зустрічаються в місті для обговорення умов майбутнього перетину кордону ОСОБА_9 .. ОСОБА_9 під час зустрічі переживає, пояснює, що боїться, бо мав декілька повісток. Після чого ОСОБА_24 телефонує до ОСОБА_25 та домовляється про зустріч. В подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_23 їдуть до готелю «Буковина» для зустрічі з ОСОБА_26 . Під час зустрічі ОСОБА_27 обговорює з ОСОБА_28 загальні питання організації перетину кордону та вартість таких послуг, яка становить 7000 доларів США. ОСОБА_9 питає про «гарантії». 17.09.2024 під час зустрічі з ОСОБА_6 ОСОБА_9 просить попередити його заздалегідь про час перетину кордону, бо «тато хотів мене забрати з боку Румунії», і не хоче давати гроші наперед. ОСОБА_6 пояснює, що гроші буде тримати в себе і «кидка не буде, ОСОБА_29 ». Під час розмови 18.09.2025 ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про необхідність передати гроші наперед, той сказав, що порадиться з батьками. Під час розмови 19.09.2024 ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 , що гроші наперед не дає, а їде із ним і передасть їх на місці. Цього ж дня ОСОБА_6 повідомив, що на таке «ніхто не согласен», але він може виїхати в день передачі грошей. ОСОБА_9 повідомив, що 19.09.2024 не встигає виїхати. У розмові 20.09.2025 ОСОБА_6 та ОСОБА_9 знову обговорюють гарантії та гроші. ОСОБА_6 повідомляє, що реально виїхати 20.09.2024 і гроші треба дати наперед, інакше «прощаємося всьо». У розмові 23.09.2024 ОСОБА_9 пояснив ОСОБА_30 , що «наперед боїться давати якісь гроші». Пізніше цього ж дня ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про можливість поїхати вже сьогодні ввечері, на що останній погодився. 23.09.2024 після 21 год. 36 хв. ОСОБА_9 сів в автомобіль ОСОБА_6 та обоє рушили в бік с. Мамаївці (а.с.97-11) ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання (Т.1, а.с 81);

-доручення на проведення НСРД у порядку ст. 40 КПК України (Т.1, а.с. 85);

-ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 06.09.2025 (Т.1, а.с. 92);

-протокол про результати проведення НСРД (аудіо-, відеоконтроль особи) від 09.10.2024 (Т.1, а.с. 97-111);

-ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 06.09.2025 (Т.1, а.с. 115);

-протокол про результати проведення НСРД (аудіо-, відеоконтроль особи) від 09.10.2024 (Т.1, а.с. 118-134);

-протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 26.12.2024 (Т.1, а.с. 140-141);

- ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 06.09.2025 (Т.1, а.с. 147);

-протокол про результати проведення НСРД (аудіо-, відеоконтроль особи) від 14.11.2024 (Т.1, а.с. 150-155);

-ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 06.09.2025 (Т.1, а.с. 159);

-протокол про результати проведення НСРД (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж) від 14.11.2024 (Т.1, а.с. 162-163);

-ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 06.09.2025 (Т.1, а.с. 167);

-протокол про результати проведення НСРД (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж) від 14.11.2024 (Т.1, а.с. 170-171);

-доручення на проведення НСРД у порядку ст. 40 КПК України (Т.1, а.с. 173-174);

-ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 06.09.2025 (Т.1, а.с. 185);

-протокол про результати проведення НСРД (обстеження публічно недоступного місця, житла чи іншого володіння особи) від 14.11.2024 (Т.1, а.с. 188);

-висновок експерта № СЕ-19/109-25/569-ВЗ від 14.01.2025 за результатами проведення судової експертизи відео-, звукозапису (Т.1, а.с. 202-212);

-ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.09.2024, якою надано дозвіл на обшук транспортного засобу Рено Логан, державний номерний знак НОМЕР_1 (Т.1, а.с. 235);

-протокол проведення обшуку автомобіля марки«RENAULT LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якого вилучено грошові кошти в розмірі 7 000 доларів США, мобільний телефон «Редмін 9А» (Т.1., а.с. 236-242);

-протокол огляду від 30.09.2024 (Т.1, а.с. 243-262);

-протокол огляду речей (мобільних телефонів з додатками у виді фото таблиці) (Т.1, а.с. 263-277);

-ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.10.2024 (Т.2, а.с. 177);

-протокол доступу до речей і документів (Т.2, а.с. 178);

-протокол огляду від 18.12.2024 (Т.2, а.с. 193-200);

-протоколи затримання ОСОБА_6 від 23.09.2024 (Т.2, а.с. 201-204);

-висновок судово-психіатричної експертизи № 44 від 30.12.2024 про осудність ОСОБА_5 (Т.2, а.с. 309-311).

Дослідивши та оцінивши надані стороною обвинувачення докази суд доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому зазначені обставини встановлюються на підставі доказів, які повинні відповідати критеріям належності, допустимості та у своїй сукупності - достатності для постановлення обвинувального вироку.

Верховний Суд неодноразово констатував, що обов`язок всебічного й неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що, для того щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, які стосуються події, що є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом не достатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість існування іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно - небезпечне діяння як конкретне кримінально каране.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону і здійснення прав та свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

Кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 332 КК настає за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, зокрема, вчинене організованою групою або з корисливих мотивів.

З об`єктивної сторони це кримінальне правопорушення може проявлятися у чотирьох формах: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України, 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України, 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Організація - це дії, які виявляються в розробці планів, визначенні місця, часу незаконного переправлення, пошуку співучасників, створенні організованої групи, її фінансуванні, озброєнні тощо.

Сприяння - це будь-яке діяння, що допомагає здійснити незаконне переправлення. Закон дає вичерпний перелік засобів сприяння: порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Сприяння порадами чи вказівками полягає в наданні особам інформації щодо найбільш зручних маршрутів руху до державного кордону, місця і часу його незаконного перетинання та інших обставин, які є необхідними для реалізації намірів на незаконне перетинання кордону.

Керівництво - це активна діяльність щодо забезпечення самого переправлення під час його вчинення: надання відповідних настанов, проведення інструктажу щодо виконання тих чи інших дій, їх координація, забезпечення їх прикриття, віддання певних команд, розстановка учасників, розподіл їх обов`язків тощо.

Під корисливим мотивом треба розуміти випадки, коли винний, здійснюючи незаконне переправлення через державний кордон України, мав на меті одержати у зв`язку з цим протиправні матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Прокурор в судовому засіданні доводив вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколами за результатами проведення контролю за вчиненням злочину, протоколами за результатами проведення НСРД, протоколом впізнання, протоколом обшуку автомобіля «Рено Логан» реєстраційний номер НОМЕР_1 , висновком експерта про проведення судової експертизи відео-, звукозапису.

В описаних вище доказах, які досліджених судом, зафіксовано спілкування обвинувачених зі свідком ОСОБА_9 щодо можливого виїзду його за кордон, проте органом досудового розслідування не доведено реальності реалізації такої домовленості та механізму перетину ним державного кордону України.

Зокрема, прокурором не доведено, а судом не встановлено існування транспортних засобів для цієї мети та конкретного маршруту їх руху з огляду на наступне. Обвинувачений ОСОБА_6 довіз свідка ОСОБА_9 до готелю «Колвік» в с. Мамаївці, свідок ОСОБА_10 мав доставити ОСОБА_9 в центр с. Драчинці Чернівецького району Чернівецької області.

Водночас, відстань від с. Драчинці до державного кордону України становить понад 50 км і спосіб її подолання до кордону та місце і спосіб перетину кордону свідком ОСОБА_9 за допомогою організаційно-керівних можливостей та сприяння з боку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прокурором взагалі не досліджено та будь-яких доказів про це суду не надано. Окрім обвинувачених, свідок ОСОБА_9 більше ні з ким не спілкувався щодо перетину ним кордону.

З наданих стороною обвинувачення доказів встановлено, що умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів з боку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчився в центрі с. Драчинці Чернівецького району Чернівецької області. Подальший розвиток подій щодо переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, організований і спланований обвинуваченими, судом не встановлений.

Обвинувачені жодних планів та деталей реалізації доставки ОСОБА_9 до кордону та переправлення його через державний кордон України не розробляли, не обумовлювали таких можливостей та не мали справжніх намірів на це, а їхні розмови зводилися до обману задля незаконного заволодіння грошовими коштами, що безумовно свідчить про те, що дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були способом шахрайства та спрямовані на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, а не організацію перетинання державного кордону України, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК.

Крім того, західний кордон України є демаркованим, має елементи інженерного захисту, природні перешкоди у виді річок та гір, технічний захист, який у період воєнного стану посилився, охороняється військовослужбовцями ДПС України, тому організація його перетину поза пустками пропуску не може обмежуватися загальними фразами про можливі «коридори» та обумовленням вартості таких послуг, а сам процес організації закінчуватися на відстані понад 50 км. від лінії Державного кордону.

Зважаючи на викладене вище та ураховуючи мету і мотив дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд доходить висновку, що вони мали конкретизований, простий, визначений умисел, спрямований на досягнення мети у виді заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , а не порушення порядку перетинання державного кордону України. І саме це доводять досліджені судом докази в їхній сукупності.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» передбачає, що сторона обвинувачення, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом (згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.04.2021 у справі № 751/2824/20 та від 23.02.2021 у справі № 742/642/18).

Частина третя вказаної статті 337 КПК України передбачає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже перекваліфікація злочину судом допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема, шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Верховний Суд у своєму рішенні від 19.10.2021 у справі № 552/2540/20 вказав, що закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства. Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У ч. 3 ст. 190 КК України визначено покарання у виді штрафу від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

Таким чином, у ч. 3 ст. 190 КК України покарання менш суворе ніж у статті, за якою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачувався прокурором. Становище обвинувачених у випадку зміни правової кваліфікації їхніх дій судом покращується.

Суд, враховуючи обставини справи, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, є менш тяжке, ніж кримінальне правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення, вважає за можливе перекваліфікувати їхні дії з ч. 3 ст. 332 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України і таким чином вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті.

Отже, за результатами розгляду справи та дослідження і оцінки наданих прокурором доказів суд встановив наступне.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 достовірно знаючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим, в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою між собою під приводом організації незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_9 через державний кордон України, реалізували протиправний механізм заволодіння його коштами з метою особистого збагачення.

Так, на початку вересня 2024 року ОСОБА_6 на вул. Садовій в м. Чернівці у автомобілі-таксі «Болт» зустрівся із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виявив бажання незаконно перетнути державний кордон України, однак реального наміру виїжджати за кордон не мав. Цю зустріч організував чоловік на ім`я ОСОБА_13 , особу якого орган досудового розслідування не встановив. У автомобілі-таксі «Болт» ОСОБА_9 поговорив з обвинуваченим ОСОБА_6 з приводу можливого перетину ним державного кордону. ОСОБА_6 оцінив вартість таких послуг у 5000 доларів США.

ОСОБА_9 , усвідомивши протизаконність таких дій, у вересні 2024 звернувся у поліцію з відповідною заявою.

10.09.2024 близько 17:15 год. біля готелю «Буковина» в

м. Чернівці по вул. Головній, 141, попередньо домовившись, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зустрілися із ОСОБА_9 та обговорили загальні питання організації перетину кордону, вартість таких послуг, яка зросла до 7000 доларів США, а також те, що перевезення відбудеться лише після передачі всієї суми коштів обвинуваченому ОСОБА_6 .

В подальшому в період з 10 по 23 вересня 2024 року під час телефонних дзвінків обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_9 обговорювали умови передачі грошей: ОСОБА_9 хотів гарантій та не бажав передавати кошти до перетину кордону, а ОСОБА_6 говорив, що перетин стане можливим лише коли кошти («посилка») будуть у нього.

23.09.2024 обвинувачений ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 узгодили дату виїзду вечір 23.09.2024. ОСОБА_6 повідомив про необхідність прибуття близько 21:00 год. на автостанцію, що по вул. Галицький Шлях в м. Чернівці.

Після чого ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , забрав ОСОБА_9 з автостанції по вул. Галицький Шлях в м. Чернівці та попрямував в бік с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області.

В цей час на них біля готелю «Колвік» в с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області очікував ОСОБА_10 , якому 23.09.2024 зателефонував з невідомого номера ОСОБА_20 та запропонував за винагороду у 3 000 грн. забрати людину з с. Мамаївці та відвезти в с. Драчинці на місце відповідно до даних геолокації, які він прислав, - це був центр с. Драчинці. ОСОБА_10 , приїхавши до готелю «Колвік», заїхав у провулок і став чекати на клієнта.

Приблизно 22:10 год. ОСОБА_6 довіз ОСОБА_9 в с. Мамаївці Чернівецького району Чернівецької області до готелю «Колвік», що по вул. Шевченка, 199, до іншого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_10 , який мав перевезти ОСОБА_9 до центру с. Драчинці Чернівецького району Чернівецької області.

Біля готелю «Колвік» ОСОБА_9 передав обвинуваченому ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 7 000 доларів США в якості винагороди за надані послуги, які поклав у речовий ящик автомобіля, після чого останній був затриманий поліцейськими, так і не отримавши можливості реально здійснити хоча б первісне розпорядження такими коштами. ОСОБА_5 був затриманий 06.01.2025 в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Такими діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, закінчений замах на шахрайство, тобто заволодіння чужими коштами шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

ОСОБА_5 також вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, закінчений замах на шахрайство, тобто заволодіння чужими коштами шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_31 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_31 , відповідно до ст. 67 КК України, з урахуванням перекваліфікації судом їхніх дій, не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин, щиро розкаявся, є не судимим, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та 23.06.1994 був засудженим за ч. 2 ст. 141 КК УРСР, на психіатричному чи наркологічному обліках не перебуває, ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» характеризується позитивно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин, щиро розкаявся, є не судимим, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та 07.06.2017 був засудженим за ч. 1 ст. 122 КК України, 18.12.2020 за ч. 2 ст. 189 КК України, на обліку і лікаря-психіатра зареєстрований з діагнозом емоційно нестабільний розлад особистості, декомпенсація з психотичними проявами, панічними атаками, депресивним синдромом, суїцидальною спробою, у лікаря нарколога зареєстрований з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкодою для здоров`я, є осудним, за місцем проживання характеризується позитивно, за характером спокійний та ввічливий.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини 3 статті 190 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі в його мінімальному розмірі.

Обвинуваченому ОСОБА_5 також доцільно призначити покарання в межах санкції частини 3 статті 190 КК України з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі в його мінімальному розмірі.

При цьому, призначення штрафу обвинуваченим у досліджуваному випадку не досягне мети покарання. Окрім того, у суду відсутні дані про розмір доходу обвинувачених.

Поряд із цим, із врахуванням суспільної небезпеки вчиненого, визнання вини та щирого каяття обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відсутність обставин, які обтяжують їхнє покарання, враховуючи при цьому повне та беззастережне визнання ними своєї вини у шахрайстві, висловлений жаль з цього приводу, суд доходить висновку, що їх виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому знаходить підстави для звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, тобто застосування щодо них вимог ст.ст.75, 76 КК України.

Таке покарання з випробуванням відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Також, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к - загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Вищевказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Також, суд вирішує долю речових доказів у кримінальному провадженні за правилами, передбаченими ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягають до стягнення документально підтверджені витрати на проведення експертизи у розмірі по 2 785,65 грн. з кожного.

Щодо запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_6 слід зазначити таке.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.05.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17.07.2025 року включно, в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор». Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України, визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень ч. 1 ст. 377 КПК України, він підлягає звільненню з-під варти в залі суду.

Враховуючи обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне раніше обраний запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, частково задовольнивши з цього приводу відповідне клопотання прокурора.

Щодо запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.01.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.02.2025 та одночасно для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України, визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Відповідно до розписки № 140 від 10.01.2025 згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України ОСОБА_5 звільнений з-під варти 10.01.2025 у зв`язку з внесенням застави відповідно до розміру, визначеного ухвалою суду від 06.01.2025.

З урахуванням описаного вище, до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 242 240 грн., - залишити без змін, а після набрання вироком законної сили заставу повернути особі, яка її внесла.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою у даному кримінальному провадженні з 24.09.2024 року по 30.07.2025 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді застави, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою у даному кримінальному провадженні з 06.01.2025 року по 10.01.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи відео-звукозапису у розмірі по 2785,65 грн. з кожного.

Скасувати арешт на транспортний засіб марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» та яким користувався ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді заборони на його відчуження, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.09.2024.

Скасувати арешт на транспортний засіб марки «BMW5281», державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_32 , та яким фактично користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді заборони на його відчуження, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.09.2024.

Речові докази у справі:

-мобільний телефон марки «Редмі 9А», упакований в сейф-пакет PSP 1013413, який знаходиться камері зберігання речових доказів ЦЗ ГУ НП в Чернівецькій області по вул. Комунальників, 4В в м. Чернівці, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 або уповноваженій ним особі;

-імітаційні грошові кошти на суму 7000 доларів США, упаковані в сейф-пакет PSP 1013411, які знаходяться камері зберігання речових доказів ЦЗ ГУ НП в Чернівецькій області по вул. Комунальників, 4В в м. Чернівці знищити;

-автомобіль марки «BMW5281», державний номерний знак НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_5 та який знаходиться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_5 залишити у нього за належністю;

-мобільний телефон марки «Iphone», переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 - залишити у нього за належністю;

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_33 внесену 08.01.2025 за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі 727/19/25 відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.01.2025 заставу в розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, що знаходиться на рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 08.01.2025).

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_34