САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1642/25
Провадження № 1-кп/726/113/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 19.05.2025, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця м. Чернівці Чернівецької області, що не працює, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року, більш точних дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_3 винник прямий умисел, спрямований на виготовлення підробленого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, з метою збуту такого документа за грошову винагороду.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документа, ОСОБА_3 , у мобільному додатку «Телеграм», зв`язався з невстановленою в ході досудового розслідування особою, номер та будь-які контакті данні якої не встановлені, з якою узгодив виготовлення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 на особу, дані якої разом із фотокарткою були надані невстановленою особою через поштове відділення.

З метою реалізації протиправного наміру, ОСОБА_3 , в кінці вересня 2024 року, більш точний час та дати встановити не надалося можливим, в мережі інтернет знайшов оголошення про виготовлення печаток, після чого, у невстановленої особи, здійснив замовлення печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_1 , Міністерство оборони України», яку отримав на поштовому відділенні.

В подальшому, ОСОБА_3 , в кінці вересня 2024 року, більш точний час та дати встановити не надалося можливим, діючи із прямим наміром, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи його настання, з корисливих мотивів, знаходячись в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою комп`ютерної техніки в мережі інтернет знайшов бланк тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, в який вніс завідомо неправдиві дані, серед яких про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 03.05.2022 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. 1 ст. 13а (наказ МОУ № 402/2008р.), номер посвідчення НОМЕР_2 , дату видачі 12.09.2023 та іншу необхідну інформацію.

Після цього, ОСОБА_3 роздрукував вищевказаний бланк до якої вклеїв раніше надану фотокартку особи та здійснив відтиски заздалегідь підготовленої печатки із маркуванням « ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_1 , Міністерство оборони України».

Згідно з листа ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1159/9/5141 від 06.05.2025 встановлено, що ними не видавалось вказане тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 12.09.2023 на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою збуту такого документа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (проступку), передбаченому ч.1 ст. 358 КК України - визнав та висловив своє розкаяння у вчиненому. Підтвердив дійсність обставин, викладених у обвинуваченні. Дійсно в кінці вересня 2024 року підробив офіційний документ - посвідчення військовозобов`язаного з метою його збуту. Просив суворо не карати, вперше вчинив неправильно, шкодує про вчинене, запевнив, що більше не вчинятиме правопорушень.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Щодо міри покарання, просив суд призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 358 КК України, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також вирішити питання речових доказів у кримінальному провадженні.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки ними не оспорювалися фактичні обставини кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, погодився із обвинуваченням, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються речових доказів.

Також судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Пояснення обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обвинувачений визнав та з якими погодився в повному обсязі.

Таким чином провівши оцінку пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 ,які він надав суду вільно, без примусу, тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме у підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою збуту такого документа - доведена повністю, а останній вчинив вказаний кримінальний проступок, за обставин наведених у вироку.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання, у кожному конкретному випадку, суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання щодо покарання, яке потрібно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься докримінального проступку; особу винного, який свою вину у вчиненому визнав у судовому засіданні, щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки. Також ОСОБА_3 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, обставини кримінального проступку, той факт, що кримінальним правопорушенням не завдано матеріальної шкоди, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальний проступок, є особою молодого віку, має зареєстроване місце проживання за яким характеризується виключно з позитивної сторони. Також на його утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та батьки пенсіонери: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в ЧОПЛ та був зареєстрований у 2012 році з діагнозом гостра алкогольна інтоксикація у ОКНП «ЧОНД», однак нагляд припинено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального проступку.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, прокурором у обвинувальному акті не заявлено та судом не встановлено.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання, визначене санкцією частини статті, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Такий висновок суду щодо міри покарання ґрунтується із суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та обставин за яких його було вчинено; наявності низки пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи при цьому відсутність обтяжуючих обставин; те, що обвинувачений усвідомив протиправний характер вчиненого та просив не призначати суворого покарання, - а тому в даному конкретному випадку, суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, доходить висновку, що саме таке покарання у виді штрафу, визначеного санкцією частини статті, у встановленому судом розмірі, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстав для призначення у цьому конкретному випадку більш тяжкого покарання, аніж штраф, зважаючи на встановлені обставини, суд не знаходить. На переконання суду цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого та нейтралізує негативні настанови і позбавить можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався, клопотань про його обрання до суду не надходило.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувались.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати - відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 337, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

-тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 12.09.2023 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із 3 (трьома) відтисками печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_1 , Міністерство оборони України» та 4 бланки посвідчення учасника бойових - знищити;

-блокнот рожевого кольору з написом «FEELINGS» в якому наявні чорнові записи; аркуш паперу із чорновими записами; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; мобільний телефон марки «Redmi» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; студентський квиток із серійним номером НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 , дійсний до 30.06.2023; посвідчення НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідка № 374 від 19.12.2023 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; договір № 66-27квід 26.08.2023 на 2 арк.; заламінований інформаційний документ на ТЗ марки «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_7 ; дозвіл комітету по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю № 26-1790; фотокартки різних осіб у кількості 4 шт.; тримач для сім-картки із номером НОМЕР_8 , вилучені під час обшуку в транспортному засобі марки «HONDA CIVIC», д.н.з. НОМЕР_7 - повернути за належністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1