Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/548/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 383/576/23 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Л ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сорочанове, Бобринецького району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, інваліда третьої групи, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

09.11.2017 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

03.12.2018 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

18.06.2019 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 21.10.2021 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.10.2021 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 7 місяців 27 днів,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць. На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.06.2019 року остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці. Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в період з 11 години 30 хвилин 14 квітня 2025 року (фактичне затримання) по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку день за день. Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, за таких обставин.

23 лютого 2023 року, близько 14 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 прийшов до підвального приміщення, що знаходиться у будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_10 , з метою розпиття алкогольних напоїв з останнім.

В ході вживання алкогольних напоїв спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 помітив на ліжку належний ОСОБА_10 мобільний телефон Tecno POP 5Lte BD4a, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 . В цей час, у ОСОБА_9 виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме мобільного телефону, належного потерпілому ОСОБА_10 . Реалізовуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_9 дочекався, поки ОСОБА_10 ляже спати, після чого, переконавшись, що його дії непомічені сторонніми особами та потерпілим, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, з ціллю особистого збагачення, таємно викрав належний ОСОБА_10 мобільний телефон Тесnо POP 5Lte BD4a, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 3119 грн. 20 коп. З викраденим майном ОСОБА_9 покинув місце вчинення злочину.

Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд як особистим, реалізувавши необізнаному в його злочинних діях ОСОБА_11 ..

Своїми злочинними діями, ОСОБА_9 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 3119 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, оскільки є явно несправедливим через суворість. Невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.06.2019 року на підставі ч. 1 ст.71 КК України повністю приєднати до призначеного покарання і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на п`ять років

Свої вимоги обґрунтовує тим, що без належної уваги залишено нанесену діями ОСОБА_9 суму збитків - 3119,20 грн., яка не є великою, та повне їх відшкодування ще на етапі досудового розслідування.

Так, на думку сторони захисту судом безпідставно надавалася оцінка залишення місця військової служби 11.10.2023 року, у вироку зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №30 від 11.10.2023 року солдат ОСОБА_9 знятий із всіх видів забезпечення до з`ясування обставин та наказом командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (по особовому складу) №12-РС від 16.02.2024 року призупинено військову службу солдату ОСОБА_9 , який з 01 грудня 2023 року не враховується в чисельності Збройних Сил України, на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.12.2023 №0001592, оскільки дане питання не є предметом розгляду у даній справі та ніяким чином цього не стосується. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані щодо наявності кримінального провадження за вказаним фактом, такі дані під час судового засідання не оголошувалися.

Також вважає, що судом невірно трактовано спробу ОСОБА_9 пройти курс реабілітації та психокорекції від наркоманії в центрі для осіб, що потрапили до хімічної залежності, як ухилення від суду. ОСОБА_9 дійсно перебував у вказаному закладі з метою лікування та психокорекції від хімічної залежності (наркоманії), де він і був фактично затриманий органами поліції. Про факт його перебування у вказаному закладі суд повідомлявся стороною захисту.

Таким чином, вважає, що запропонована стороною захисту міра покарання для засудженого ОСОБА_9 на строк 5 років буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами сторони захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, кваліфікувавши його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Зважаючи на те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, тому колегія суддів судове рішення в цій частині не переглядає.

Таким чином, колегія суддів не входить до оцінки доказів по кримінальному провадженню, та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану і правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Що стосується апеляційних доводів сторони захисту про суворість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Так, суд першої інстанції, обираючи ОСОБА_9 вид і розмір покарання, належним чином врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, умисний, закінчений. Як особа за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, утриманців не має, перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра з діагнозом F10.2, має інвалідність третьої групи, раніше судимий, судимість не знята та непогашена у встановленому законом порядку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також місцевим судом враховано досудові доповіді органу пробації від 18.04.2023 року та від 22.08.2024 року, відповідно до яких, орган пробації не вбачає за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

З урахуванням наведеного, з урахуванням думки потерпілого щодо покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах передбаченої санкції з його реальним відбуванням, визначивши остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.06.2019 року.

Виходячи з наведеного слід визнати необґрунтованими доводи захисника про те, що суд першої інстанції належним чином не врахував особу обвинуваченого, в наслідок чого призначив йому покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого через суворість, оскільки призначене обвинуваченому покарання за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Доводи захисника про можливість призначення обвинуваченому покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на 5 років, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі вимоги не відповідають вимогам чинного закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно до приписів ч.1 ст.71 КК України передбачено, що у разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно із ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, місцевим судом надано належну оцінку відомостям про те, що ОСОБА_12 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є таким, що не відбув покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.06.2019 року та порушив порядок звільнення від відбування покарання, та зроблено висновок про необхідність приєднання невідбутого покарання в порядку приписів ст. 71 КК України, з чим погоджується колегія суддів.

На переконання колегії суддів, призначене судом покарання, в повній мірі відповідає тяжкості та обставинам скоєного злочину, сукупності даних про особу обвинуваченого, таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, доводи захисника про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу захисника залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2025 року стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4