Справа№751/7580/25
Провадження №1-кс/751/1943/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання у м. Чернігові у режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , подану в порядку ст.206 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою, у якій просить: визнати дії прокурора ОСОБА_5 такими, що порушують його права за ст. 206 КПК України та містять ознаки злочину, передбаченого ст.114-1 КК України; зобов`язати усунути перешкоди для його направлення на службу до 3 ОШБ; направити копію ухвали до ДБР та СБУ для внесення відомостей до ЄРДР за ст.114-1 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що він є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, нагороджений відзнакою Головнокомандувача ЗСУ «Золотий хрест» за виконання бойових завдань. 15.08.2025 він отримав висновок військово-лікарської комісії, яким підтверджено його повну придатність до військової служби.

Зазначає, що його офіційно готовий прийняти для проходження служби НОМЕР_1 окремий штурмовий батальйон. Про це особисто до прокурора звертався заступник командира батальйону, вказуючи на необхідність його негайного повернення до частини. Незважаючи на це, прокурор ОСОБА_4 умисно перешкоджає його направленню до ЗСУ, ініціюючи та підтримуючи клопотання про продовження тримання його під вартою, ігноруючи надані документи та офіційні звернення командування. Вважає, що такі дії порушують ст. 206 КПК України та містять ознаки злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Прокурор у судовому засіданні вважав скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Пояснив, що ОСОБА_3 утримується в СІЗО в якості обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді у суді.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

З аналізу ст. 206 КПК України слідує, що слідчого суддю наділено повноваженнями забезпечити додержання прав особи, за умови тримання такої особи під вартою з порушенням її прав.

Тобто за наявності у слідчого судді даних про незаконне затримання, тримання під вартою, з порушенням прав особи, яка утримується слідчий суддя зобов`язаний діяти за приписом ст.206 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Згідно ч. 7 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29.08.2025 р., залишено без змін ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 31.07.2025, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.09.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 утримується в слідчому ізоляторі на підставі судового рішення.

Відповідно до положень статті 206 КПК України, слідчий суддя лише перевіряє наявність чи відсутність правових підстав для тримання особи під вартою.

При розгляді скарги ОСОБА_3 , у порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя не вправі перебирати на себе повноваження суду, у провадженні якого перебуває зазначена вище кримінальна справа та до компетенції якого віднесено вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого або його скасування.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст. 206 КПК України та задоволення скарги відсутні.

Додатково слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає судовий контроль з боку слідчого судді за рішеннями, прийнятими прокурором у порядку ст. 616 КПК України, яка діє виключно в особливий період.

Згідно ч.1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя має право зобов`язати слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити певну дію відповідно до вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому не втручаючись у межі його повноважень у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 522/7836/21 від 01.12.2022.

Також, зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , в діях якого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Частиною 1 ст. 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Однак, до скарги ОСОБА_3 не додав жодного доказу його звернення до відповідного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що має значення для правильного вирішення справи та не дає можливості слідчому судді вирішити питання відповідно до статті 304 КПК України.

Аналізуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 304, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий cуддя ОСОБА_1