справа № 462/3650/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальне провадження № 0000028 від 13.03.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червоноград (Шептицький) Львівської області, громадянина України, українця, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 06.11.2024 Шевченківським районним судом м. Львова, за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисні, корисливі кримінальні правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_4 27.02.2025 року близько 14.00 години, перебуваючи у приміщенні закладу харчування «Варенична», що знаходиться на площі Двірцеві, 1 у м. Львові, діючи повторно, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи довірливі відносини з потерпілим ОСОБА_5 попросив останнього передати йому мобільний телефон чорного кольору, який знаходився в силіконовому чохлі, марки «Moto g 24», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 під приводом здійснення дзвінка, не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон. Потерпілий ОСОБА_5 , довіряючи ОСОБА_4 , передав останньому свій мобільний телефон марки «Moto g 24», вартістю 4 600 гривень. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 4 600 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 28.02.2025, у період з 09:18 до 09:29, перебуваючи за адресою: пл. Двірцева у м. Львові, більш точне місце органом досудового розслідування не встановлене, маючи у користуванні викрадений ним мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Moto g 24», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого протиправного збагачення, незаконно, без згоди ОСОБА_5 , увійшов до його облікового запису у програмі Інтернет - банкінгу «Приват24», де несанкціоновано здійснив перерахунок грошових коштів з карткового рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок НОМЕР_4 , відкритого в АТ КБ «Пумб», двома транзакціями, перша транзакція на суму 7 500 гривень та друга транзакція на суму 18 500 гривень, отримавши фактичний доступ за допомогою Інтернет - банкінгу «Приват24» до карткових рахунків, відкритих потерпілим у АТ КБ «ПриватБанк».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 361 КК України.

В подальшому ОСОБА_4 28.02.2025, близько 09:55, перебуваючи у м. Шептицький (Червоноград) на вул. Сокальській, 14 поряд із банкоматом «Ощадбанк», реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Moto g 24», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який є фінансовим номером клієнта АТ КБ «Приватбанк», та який належить потерпілому ОСОБА_5 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що в ньому встановлений додаток «Приват24», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , де зберігаються грошові кошти і які належить потерпілому ОСОБА_5 , самочинно, без дозволу потерпілого здійснив дві транзакції по перерахунку грошових коштів на суму 7 500 гривень та 18 500 гривень з банківської карти АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 платіжної карти на свою платіжну банківську картку.

Викравши, у зазначений спосіб, вказані грошові кошти ОСОБА_4 витратив їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму 26 000 гривень.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 із подальшими змінами та доповненнями, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 01.03.2025, близько 13:51, перебуваючи за адресою: пл. Двірцева у м. Львові, більш точне місце органом досудового розслідування не встановлене, маючи у користуванні викрадений ним мобільний телефон ОСОБА_5 марки марки «Moto g 24», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою подальшого протиправного збагачення, незаконно, без згоди ОСОБА_5 , увійшов до його облікового запису у програмі Інтернет - банкінгу «Приват24», де несанкціоновано здійснив перерахунок грошових коштів з карткового рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», на картковий рахунок НОМЕР_4 , відкритого в АТ КБ «Пумб», однією транзакцією на суму 8 000 гривень, отримавши фактичний доступ за допомогою Інтернет - банкінгу «Приват24» до карткових рахунків, відкритих потерпілим у АТ КБ «ПриватБанк».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 361 КК України.

Також, ОСОБА_4 01.03.2025, близько 13:51, перебуваючи у м. Львові, більш точне місце органом досудового розслідування не встановлене, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи у розпорядженні мобільний телефон марки «Moto g 24», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який є фінансовим номером клієнта АТ КБ «Приватбанк», та який належить потерпілому ОСОБА_5 , завідомо розуміючи, що даний мобільний телефон є чужим та знаючи, що в ньому встановлений додаток «Приват24», що використовується для доступу до чужого банківського рахунку по банківській карті АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , де зберігаються грошові кошти і які належить потерпілому ОСОБА_5 , самочинно, без дозволу потерпілого здійснив одну транзакцію по перерахунку грошових коштів на суму 7 500 гривень з банківської карти АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 платіжної карти на свою платіжну банківську картку.

Викравши, у зазначений спосіб, вказані грошові кошти ОСОБА_4 витратив їх на власні потреби, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму 7 500 гривень.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 із подальшими змінами та доповненнями, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, пояснив, що 27.02.2025 перебував у приміщенні закладу харчування «Варенична», що знаходиться на площі Двірцевій, 1 у м. Львові, попросив потерпілого передати йому мобільний телефон чорного кольору, марки «Moto g 24», під приводом здійснення дзвінка. Потерпілий передав йому свій мобільний телефон марки, який він не повернув, в подальшому неодноразово входив до облікового запису потерпілого, без його згоди, у програмі Інтернет - банкінгу «Приват24», де здійснював перерахунок грошових коштів на свій рахунок кількома трансакціями на свою платіжну банківську картку. З фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті цілком погоджується, з сумами викраденого і вартістю мобільного також. Шкоду не відшкодував потерпілому, оскільки не мав контактів, але має такий намір.У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 подав письмову заяву, в якій просить проводити судове засідання за його відсутності, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України є правильною, оскільки ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем; у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих), систем, вчинене повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочини, скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 є проступком, нетяжким та тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, перебуває на обліку в КП "Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради" з приводу наркотичної залежності, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, матеріальна шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілому, не відшкодована. Суд приходить до висновку про можливість призначення покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі та із застосуванням ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 06.11.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном 3 роки.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за:

ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі волі строком на 1 (один) рік;

ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

ч. 2 ст. 361 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

ч. 4 ст. 185 КК УКраїни у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 06.11.2024 та з врахуванням вимог ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання уповноваженим органом на виконання вироку суду, який набрав законної сили.

Речові докази: мобільний телефон, чорного кольору у чохлі вигляді книжки, коричневого кольору, моделі ZTE Blade A 75, модель Z2359, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , із кодом доступу «357890», який належить йому та вилучено у білий конверт, який опечатано печатками із характеризуючими ознаками повернути обвинуваченому ОСОБА_4 . Мобільний телефон, чорного кольору, який знаходиться в силіконовому чохлі, марки «Moto g24», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із графічним кодом доступу «2589» повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Льчвова від 25.03.2025 на речові докази у кримінальному провадженні №0000028 від 13.03.2025, котрі були добровільно видані ОСОБА_4 21.03.2025, а саме: мобільний телефон, чорного кольору у чохлі вигляді книжки, коричневого кольору, моделі ZTE Blade A 75, модель Z2359, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , із кодом доступу «357890», який належить йому та вилучено у білий конверт, який опечатано печатками із характеризуючими ознаками; мобільний телефон, чорного кольору, який знаходиться в силіконовому чохлі, марки «Moto g24», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із графічним кодом доступу «2589», який ОСОБА_4 27.02.2025 викрав у ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал вироку у справі № 462/3650/25

Суддя: ОСОБА_1