КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/43/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 401/208/20 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія 185 (81, 86-1, 140)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурорки ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні, переглянула за апеляційною скаргою адвокатки ОСОБА_8 , яка представляє інтереси потерпілого ОСОБА_9 , вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Куцеволівка Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, безробітного, не одруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , судимого:

- 12.03.2021 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки;

- 01.09.2021 вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 286, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки,

визнано винуватим та засуджено за: ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, призначеним за попереднім вироком, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки, покладено обв`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим же вироком суду першої інстанції засуджено й ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі положень ст. 75, ст. 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік, покладено обв`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2024 стосовно ОСОБА_10 ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.03.2025 залишений без змін.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 та ОСОБА_7 визнані винуватими за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

В жовтні 2019 року у особи, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою незаконного збагачення, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна з приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_11 .

Після чого, 24 жовтня 2019 року в нічний час, точного часу не встановлено, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, запропонувала неповнолітньому ОСОБА_10 , вчинити крадіжку з вище вказаного домоволодіння. На вказану пропозицію неповнолітній ОСОБА_10 погодився. В подальшому неповнолітній ОСОБА_10 за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, 24 жовтня 2019 року, близько 02 години, взявши з собою лом прибули до вище вказаного домоволодіння та перелізши через паркан проникли на територію домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний задум до кінця, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочині дії нікому не помітні, підійшов до дверей гаражу, та за допомогою лому, який він приніс із собою, зірвав навісний замок та проник до приміщення гаражу.

Неповнолітній ОСОБА_10 за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні гаражу таємно викрали: - пляшку коньяку «Таврія 3 зірки», об`ємом 0.5 літри, вартістю 134 гривні 54 копійки; - слабоалкогольний напій «Шейк», об`ємом 0.33 літра, у кількості 2 штуки, вартістю 21 гривня 59 копійок за одну пляшку, загальною вартістю 43 гривні 1 8 копійок; - цигарки «Вінстон», у кількості 5 пачок, вартістю 45 гривень за одну пачку, загальною вартістю 225 гривень.

У подальшому неповнолітній ОСОБА_10 за попередньою змовою разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на свій власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 402 гривні 72 копійки.

Крім того, у кінці жовтня 2019 року, у денний час, точної дати та часу не встановлено, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_4 купував продукти харчування у ОСОБА_12 .

Тоді ж, у особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою незаконного збагачення, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна з будинку АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 .

Після чого, 05.11.2019, у нічний час, точного часу не встановлено, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, запропонував неповнолітньому ОСОБА_10 , вчинити крадіжку із вказаного вище домоволодіння. На вказану пропозицію неповнолітній ОСОБА_13 погодився.

У подальшому, неповнолітній ОСОБА_13 за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, 05.11.2019, приблизно о 02 годині 00 хвилин, взявши з собою будівельні рукавички та викрутку прибули до вказаного вище домоволодіння та через незачинену хвіртку зайшли на територію домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний задум до кінця, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочині дії нікому не помітні, підійшов до вікна будинку, та за допомогою викрутки, яку він приніс із собою, віджав металопластикове вікно та проник до приміщення будинку.

Неповнолітній ОСОБА_13 , за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні кімнати будинку повторно таємно викрали: - скарбничку у вигляді «гриба мухомора», у якій знаходилися грошові кошти в сумі 200 гривень; - скарбничку у вигляді «курки», у якій знаходилися грошові кошти в сумі 194 гривні; - грошові кошти в сумі 3950 гривень; - флешку «Transcend», чорного кольору, об`ємом 32 Вб, з кришкою, вартістю 158 гривень; - сережки виготовлені із золота 585 проби, у вигляді овалу з квітами, вагою 0.7 грама, вартістю 862 гривні 28 копійок; - ланцюжок довжиною 60 см. виготовлений з металу жовтого кольору, (медичне золото), вартістю 225 гривень; - хрестик виготовлений з металу жовтого кольору, (медичне золото), вартістю 84 гривень; - печатку чоловіча, з чорним каменем виготовлена з срібла 925 проби, вагою 7 грамів, вартістю 404 гривні 04 копійки; - обручки, у кількості 4 штуки, торгової марки «Айвон» з камінцями, вартістю за одне 22 гривні, загальною вартістю 88 гривень; - цигарки: «Київ» червоний, у кількості 7 пачок, вартістю 32 гривні 26 копійок за одну пачку, загальною вартістю 225 гривень 82 копійки; - цигарки «Прилуки червоні «25» у кількості 10 пачок, вартістю 40 гривень 50 копійок, загальною вартістю 405 гривень; - цигарки «Вест 25» синій, у кількості 8 пачок, вартістю 41 гривня 50 копійок, загальною вартістю 332 гривні.

У подальшому неповнолітній ОСОБА_13 , за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на свій власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_12 майнову шкоду у розмірі 7 128 гривень 14 копійок.

Крім того, на початку листопада 2019 року, у денний час, точної дати та часу не встановлено, у ОСОБА_7 з метою незаконного збагачення, виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення майна з будинку АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_9 ..

Після чого, 10.11.2019, у денний час, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 запропонував особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, вчинити крадіжку з вказаного вище домоволодіння, на вказану пропозицію особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, погодився.

У подальшому 10.11.2019,приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, прибули до домоволодіння АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний задум до кінця, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що їхні злочині дії нікому не помітні, повторно через город вказаного домоволодіння зайшли на територію та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, підійшов на кут будинку та вимкнув рубильник електропостачання на будинок.

Після чого, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, за допомогою палиці, яку знайшов на території домоволодіння, розбив вікно до будинку, через яке в подальшому за попередньою змовою разом з ОСОБА_7 проникли до приміщення будинку.

Отже, ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні будинку, повторно таємно викрали: - грошові кошти в сумі 2 000 гривень; - ноутбук, чорного кольору з сірою кришкою марки «HP 3 D DriveGuand» моделі 6735, без зарядного пристрою, вартістю 1860 гривень; - монітор марки «Самсунг», модель S 19А100N - Syns Master SA 100, 47 сантиметрів, чорного кольору, вартістю 753 гривні 33 копійок; - акустичну колонку чорного кольору «F&D», модель R224, розміром 26.5 см х 14 см х 18 см, вартістю 412 гривень 25 копійок; - автомобільний компресор поршневого типу «Торнадо» «КА-ТІ 2220», вартістю 631 гривня 45 копійок; - жіночу сумку бежевого кольору, виготовлену з шкірозамінника, розміром: довжина 28 см, висота 22 см, ширина 14 см. вартістю 250 гривень; - жіночий гаманець коричневого кольору, довжиною 18 см., висотою 10 см., шириною 4,5 см, вартістю 33 гривні 75 копійки; - гаманець чоловічий, чорного кольору, виготовлений із шкіри чорного кольору, розміром: довжиною 15 см. висотою 9 см. з надписом «Oscar», вартістю 173 гривні 33 копійки; - чоловічу сумку «LСНОК» чорного кольору на пояс, розміром: ширина 18 см висота 11 см. вартістю 189 гривень 67 копійок; - сережки виготовлені із золота 585 проби, вагою 5 грамів, вартістю 5 987 гривень 75 копійок: - обручку, виготовлену на замовлення із золота 583 проби, вагою 1.5 грама, вартістю 1 790 гривень 19 копійок; - системний блок «LG» MOISC, LOGIC POWER», «super multi 80 мм Fan 400 W PSY, RAM 2Gb, HDD 250 Gb. процесор Intel Pentium 2.3 GHz, материнська плата MSI. чорного кольору вартістю 1375 гривень; - ланцюжок виготовлений з золота, довжиною 45.5 см. 585 проби, вагою 5 грам, придбаний в Італії, подарований в 1997 році, за 1 000 доларів США, 5 987 гривень 80 копійок; - браслет виготовлений з золота 583 проби, вагою 4 грами, довжиною 17.5 см, вартістю 4 773 гривні 88 копійок; - підвіску у вигляді літери «В», висотою 1 см. виготовлену з золота 585 проби, вагою 1 грам, вартістю 1 197 гривень 56 копійок; - пластиковий портфель, чорного кольору, у якому знаходились особисті документи на ім`я ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_7 за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на свій власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 27 415 гривень 96 копійок.

В апеляційній скарзі адвокатка, яка представляє інтереси потерпілого ОСОБА_9 , - ОСОБА_8 , просить скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 і ОСОБА_10 призначити більш суворе покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, умотивовуючи свої вимоги наступними доводами.

Призначене обвинуваченим покарання є занадто м`яким і не відповідає принципам призначення покарання, судом не мотивовано належним чином звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, не зазначено, які саме обставини справи та дані про особу обвинувачених надали суду можливості звільнити їх від відбування покарання з випробуванням.

Залишилась поза увагою й суспільна небезпечність кримінально караного діяння, а також те, які наслідки воно мало для потерпілого ОСОБА_9 , який внаслідок вчинення кримінального правопорушення зазнав негативних наслідків, а саме почуття тривоги та занепокоєння, страху за життя, здоров`я та майно, відчуття небезпеки з приводу того, що вказане може повторитися.

Також, зауважується наступне.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.03.2025 оголошено розшук обвинуваченого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 . На підставі положень ст. 335 КПК України, якими суд наділений правом продовжувати судове провадження стосовно іншого обвинуваченого, у разі зупинення судового провадження стосовно обвинуваченого, оголошеного у розшук, колегією суддів, 04.03.2025 продовжено судове провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , за наслідками апеляційного перегляду вирок суду першої інстанції стосовно останнього залишений без змін.

Наразі обвинувачений ОСОБА_7 відшуканий, судове провадження стосовно нього поновлене.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 на заперечення апеляційної скарги, думку прокурорки, яка заперечила апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про залишення без змін оскаржуваного обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах провадження, і в порядку апеляційного оскарження не заперечуються.

Кваліфікація дій обвинуваченого сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Відтак, колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, а кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України правильною.

Потерпілою стороною оскаржено вирок в частині призначення покарання обвинуваченому, а саме відносно призначення судом, на думку потерпілої сторони, зам`якого покарання, не мотивованого належним чином судом звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Щодо дотримання при призначенні судом покарання обвинуваченому принципів призначення покарання та врахування всіх обставин, передбачених ст. ст. 65-67 КК України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого; покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У статті 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах «Souring v. UK», «Shvydka v. Ukraine», «Tammer v. Estonia», - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» Європейський Суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини і захистом інтересів держави й суспільства.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

Враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що є умисним, корисливим, тяжким. Однак, внаслідок кримінального правопорушення не стало тяжких, непоправних наслідків.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, враховано судом й особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який, відповідно до характеристики по місцю проживання, позитивно характеризований, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, також має сім`ю, проживає без реєстрації шлюбу, на утриманні має малолітню дитину.

Відтак, беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає, що всі наведені обставини достатньо враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, і суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, яке не є мінімальним, застосувавши також положення ч. 4 ст. 70 КК України, визначив остаточне полк рання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Із застосуванням положень ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Визначена ОСОБА_7 міра покарання, із урахуванням встановлених обставин, передбачених ст. ст. 65-67 КК України, на переконання колегії суддів, відповідає таким принципам призначення покарання, про які йшлося вище: справедливість, індивідуалізація покарання, достатність.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом не зазначено, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого надали суду можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, не відповідають дійсності, оскільки у мотивувальній частині вироку судом зазначено, які саме обставини спонукали суд розглянути можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, і чому суд визнав можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства (а.п. 18-19, т. 4).

Потерпіла сторона вказує, що залишилась поза увагою те, які негативні наслідки кримінальне правопорушення мало для потерпілого ОСОБА_9 , який внаслідок вчинення кримінального правопорушення зазнав почуття тривоги та занепокоєння, страху за життя, здоров`я та майно, відчуття небезпеки з приводу того, що вказане може повторитися. Безспірно, вчиненням кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_9 спричинено майнової шкоди, останній у цьому зв`язку відчував певний спектр негативних емоцій та переживань.

Разом із тим, слід враховувати, що потерпілий, не бажаючи брати участь у судовому засіданні суду першої інстанції, скерував до суду відповідну заяву, а щодо міри покарання поклався на розсуд суду. Також не заявлено потерпілим ОСОБА_9 й цивільного позову у даному кримінальному провадженні про відшкодування спричиненої йому вчиненням кримінального правопорушення шкоди, в тому числі моральної.

Ці та інші, обставини, на які вказує потерпіла сторона в апеляційній скарзі, судом першої інстанції належно оцінені.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, колегія суддів залишає оскаржуваний вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвокатки ОСОБА_8 , яка представляє інтереси потерпілого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2024 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4