ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/564/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/188/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку ст. 539 КПК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника

установи ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про звільнення від покарання засудженої ОСОБА_8 .

Суд мотивував своє рішення тим, що на засуджену ОСОБА_8 не розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, оскільки сума викраденого нею майна, станом на день вчинення правопорушення складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому задоволенні клопотання - відмовив.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 02.04.2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_9 про приведення вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 14.04.2023 року та вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 14.09.2023 року у відповідність до вимог чинного законодавства.

Привести вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 14.04.2023 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.04.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами від 02.09.2022, 21.09.2022, 23.09.2022 до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Привести вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 14.09.2023 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 19.04.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом від 18.06.2022 року із застосуванням ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 14.04.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_8 засуджено до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки, виконувати самостійно.

Апелянт посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія цього Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Зазначає, що відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, у даному випадку станом на 2022 рік не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2 481 грн.

Звертає увагу, що вартість викраденого ОСОБА_8 майна за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.04.2023 становила за епізодом від 15.09.2022 649 грн., а за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.09.2023 за епізодами 17.05.2022 - 1400 грн.; 20.05.2022 - 583 грн.; 20.05.2022 - 2200 грн.; 23.05.2022 - 1900 грн.; 12.09.2022 -550 грн.; 07.11.2022 - 517 грн.

Тобто, враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення ч. 2 ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2 481 відповідно на час, до якого відносять інкриміновані ОСОБА_8 діяння за епізодами крадіжок від 15.09.2022, 17.05.2022, 20.05.2022, 20.05.2022, 23.05.2022, 12.09.2022, 07.11.2022 кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Вважає, що ОСОБА_8 засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, засуджену ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах представника установи, яка заперечила апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положення ч.1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП ( в редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до правової позиції ОП ККС ВС від 07.10.2024 у справі №278/1566/21 визначення суми, яка дорівнює 2 НМ здійснюється, виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Згідно з ч.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Законом України Про Державний бюджет на 2022 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2481 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2022 рік не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 2 481 грн.

З матеріалів провадження убачається, що вартість викраденого ОСОБА_8 майна за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.04.2023 становила: за епізодом від 15.09.2022 649 грн., а за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.09.2023 за епізодами від 17.05.2022 - 1400 грн.; 20.05.2022 - 583 грн.; 20.05.2022 - 2200 грн.; 23.05.2022 - 1900 грн.; 12.09.2022 -550 грн.; 07.11.2022 - 517 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік, а саме -2481 грн.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінальному кодексі раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Вказаний Закон, за яким змінилося поняття ознаки складу злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК, призвело до часткової декриміналізації.

Таким чином внесені законодавцем зміни до Закону про кримінальну відповідальність, призвели до декриміналізації діяння, а дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з частиною 2 статті 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Вказана обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та помилкового рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника.

З урахуванням наведеного, ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нове рішення, яким частково задовольнити клопотання захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про звільнення від покарання засудженої ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.04.2023 за ч.4 ст. 185 КК України по епізоду викрадення майна від 15.09.2022 на суму 649 грн. та за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.09.2023 за ч.4 ст. 185 КК України по епізодах викрадення майна від 17.05.2022 на суму 1400 грн., 20.05.2022 на суму 583 грн., 20.05.2022 на суму 2200 грн., 23.05.2022 на суму 1900 грн., 12.09.2022 на суму 550 грн., 07.11.2022 на суму 517 грн. - у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді