Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/6241/23
Провадження №: 1-кп/332/92/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0001099 від 05.07.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., уродженця смт Володарське Володарського р-ну Донецької обл., громадянина України, одруженого, з квітня 2011 по серпень 2013 проходив службу на посаді заступника начальника Управління карного розшуку - начальник відділу розкриття майнових злочинів і незаконного заволодіння автотранспортом ГУ МВС України в Київській області у спеціальному званні - майор міліції, звільнився у серпні 2013 за власним бажанням, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних формувань інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно- правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф ОСОБА_10 та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

Президент російської федерації 22 лютого 2022 року направив до ради федерації звернення про використання збройних формувань російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

Приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних формувань рф про вторгнення на територію суверенної України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці зф рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі міста Василівка Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області.

Указом Президента України ОСОБА_11 від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжено до 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року.

Починаючи з 26.02.2022 територія Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області по теперішній час є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора рф, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією».

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

З метою силового супроводження зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, для придушення будь-яких проявів незгоди з політикою окупаційної влади, усунення перешкод у реалізації заздалегідь запланованих намірів на тимчасово окупованій території Запорізької області, 28.06.2022 невстановленими досудовим розслідуванням особами із числа колишніх працівників правоохоронних органів України та представників інших військових формувань російської федерації, в порушення ст. ст. 17 і 65 Конституції України, створено не передбачений законами України правоохоронний орган за аналогією із органом спеціального призначення - Службою безпеки України, якому присвоєно назву - «державна служба безпеки Запорожской области» (мовою оригіналу «государственная служба безопасности Запорожской области») (зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб рф за номером 86, юридична адреса реєстрації: Запорізька область, м. Мелітополь, проспект 50-річчя Перемоги, буд. 21, мовою оригіналу: «Едином государственном реестре юридических лиц рф, ОРГН №896, юридический адрес: Запорожская область, Мелитопольский район, г. Мелитополь, пр-т. 50-летия Победы, д. 21), та який узурпував виконання функцій вище вказаного органу спеціального призначення.

Так звана «Государственная служба безопасности Запорожской области» має організаційну структуру, що характеризується наявністю єдиноначальності, підпорядкованості, дисципліни та субординації. Указане формування розділено на підрозділи з визначеним особовим складом, для його учасників введені військові звання, знаки розрізнення, службові посвідчення, вогнепальна (автомати, пістолети) та особиста вибухова (гранати) зброя, характерні для такого формування.

Діяльність вказаного незаконного правоохоронного органу спрямована на встановлення та нав`язування мешканцям всієї території Запорізької області політичного режиму російської федерації, відокремлення Запорізької області як окремої адміністративно-територіальної одиниці від суверенної держави Україна та передачу її лід юрисдикцію держави-агресора - російській федерації.

Так не пізніше 01 липня 2022 (точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені) ОСОБА_9 , будучи громадянином України, колишнім заступником начальника Управління карного розшуку - начальником відділу розкриття майнових злочині і незаконного заволодіння автотранспортом ГУ МВС України в Київській області у спеціальному званні - майор поліції (у серпні 2013 звільнений за власним бажанням) перебуваючи на тимчасово окупованій збройними формуваннями держави-агресора території міста Василівка Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області, маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи у правоохоронному органі, діючи умисно, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора - Російської Федерації, та будучи призначеним невстановленими особами із числа керівництва так званої державної служби безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службы безопасности Запорожской области»), зайняв посаду начальника Василівського міжрайонного відділу (мовою оригіналу «начальника Васильевского межрайонного отдела») у незаконному правоохоронному органі - так званій державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території міста Василівка Запорізької області за адресою: вул. Радянська, буд. 2 (колишнє приміщення Василівського районного суду Запорізької області) та для приховування своєї злочинної діяльності використовує позивний « ОСОБА_12 ».

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23 грудня 1993 року, а саме ч. 2, правоохоронними органами є органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до цього Закону захисту підлягають у тому числі працівники правоохоронних органів, які беруть безпосередню участь у оперативно-розшуковій та розвідувальній діяльності, охороні громадського порядку і громадської безпеки.

Також, відповідно ст. 2 Закону України «Про Службу безпеки України» № 2229- XII від 28.04.2023, передбачено що завданнями органу безпеки є захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Відповідно до положень ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність»:

Стаття 1. Завдання оперативно-розшукової діяльності

Завданням оперативно-розшукової діяльності є пошук і фіксація фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, розвідувально-підривну діяльність спеціальних служб іноземних держав та організацій з метою припинення правопорушень та в інтересах кримінального судочинства, а також отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.

Стаття 2. Поняття оперативно-розшукової діяльності: Оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Стаття 5. Підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність: -Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції; Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки; Служби безпеки України - оперативними підрозділами центрального управління, регіональних органів та органів військової контррозвідки; Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, масної безпеки; Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними; управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона; органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально- -виконавчої служби України; розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки; Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю; Бюро економічної безпеки України - підрозділами детективів, оперативно- технічними підрозділами.

Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Також, відповідно до п. 6 ч. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-УІІ від 15 квітня 2014 року передбачено, що окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

При цьому, ОСОБА_9 , вступаючи до незаконного правоохоронного органу - так званої «государственной службы безопасности Запорожской области», був достовірно обізнаним, що останній не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Починаючи з 1 липня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені) ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно зайнявши посаду начальника Василівського міжрайонного відділу (мовою оригіналу «начальника Васильевского межрайонного отдела») у незаконному правоохоронному органі так званій державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), приступив до виконання покладених на нього, як співробітника незаконного правоохоронного органу, функцій, в тому числі проведення оперативно-розшукової діяльності.

Обіймаючи зазначену посаду пов`язану із забезпеченням правопорядку, протидії терористичній та іншій протиправній діяльності, утворюючій загрозу суспільно-політичній обстановці на тимчасово окупованих територіях Запорізької області, контроль за перетином фізичними особами, транспортними засобами лінії фактичного розмежування між територіями, які знаходяться під контролем окупаційної адміністрації Російської Федерації та територіями підконтрольними Україні, а також іншими правоохоронними функціями, фактично поклавши та виконуючи повноваження Служби безпеки України, ОСОБА_9 (позивний « ОСОБА_12 »), здійснює свою протиправну діяльність в інтересах окупаційної влади держави-агресора російської федерації, спрямованої на встановлення та нав`язування по всій території Запорізької області політичного режиму російської федерації, відокремлення області від суверенної держави Україна та передачу її під юрисдикцію держави-агресора російської федерації.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, з врахуванням того, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось у спеціальному провадженні згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2023 ( а.с. 109-111 т. 1), тому ухвалою суду від 31.08.2023 прийнято рішення про здійснення відкритого спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.п. 142-143) та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_9 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_9 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомлений мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; в) бути засудженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно для нього.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Так, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року; «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року; «Т. проти Італії» від 12 жовтня 1992 року; «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року; «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року; «Меденіца проти Швейцарії» від 14 червня 2001 року; «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року; «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року висвітлено пункт про здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого в аспекті вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право кожного на справедливий суд, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате щодо нього судове провадження; якщо він згодом може домогтися ухвалення нового судового рішення за його участі, в якому містилася б оцінка обґрунтованості висунутих проти нього обвинувачень, а також під час дотримання інших гарантій його конвенціальних прав. Це свідчить про те, що здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого не суперечить вимогам цього нормативно-правового акта міжнародного значення.

Натомість, ОСОБА_9 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

Таким чином ОСОБА_9 , в силу п. 3 ч. 3 ст. 323 КПК України, обізнаний, тобто повинен був знати, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, втім до слідчого та у судові засідання жодного разу не з`явився.

Про причини неявки суду не повідомив, можливістю взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції «ВКЗ» поза межами приміщення суду не скористався.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_9 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Крім того, інтереси обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому процесі належно і якісно були представлені захисником, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Донецькій та Запорізькій областях.

Отже судом виконаний обов`язок вживати усіх заходів, необхідних для забезпечення обвинуваченому у колабораційній діяльності ОСОБА_9 права на кваліфікований захист, у тому числі і призначення захисника, який би надавав практичну юридичну допомогу ефективно, оскільки такий захист не може бути ілюзорним заради «видимості судового процесу», що є одним із основоположних елементів справедливого розгляду, на що неодноразово наголошував і наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим ОСОБА_9 і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник ОСОБА_13 належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженні та необхідності закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме через не встановлення достатніх доказів доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливостей їх отримати.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., уродженець смт Володарське Володарського р-ну Донецької обл., громадянин України, одружений, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Києво-Святошинським РВ УДМС України в Київській області ( а.с. 175 т. 2) .

Отже, обвинувачений ОСОБА_9 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Також судом приймається до уваги те, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 збройні сили рф вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і м. Василівка, Василівського району Запорізької області.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована рф територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022, який є чинним станом на час ухвалення цього вироку, м. Василівка, Василівського району Запорізької області, віднесено до тимчасово окупованих територій України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду, безпосередньо допитавши свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується такими доказами:

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_14 від 03.03.2023, згідно змісту якого свідок ОСОБА_15 , за пред`явленими йому 4-ма фотознімками чоловічої статі, які не мають різких відмінностей у зовнішності. Відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення, на фотознімку під №2 впізнав за кольором та формою очей, формою обличчя, носа, коротко стриженим світлим волоссям особу з позитивним « ОСОБА_12 » та заявив, що особа, яка зображена на фототаблиці під №2 це особа з позитивним « ОСОБА_12 », якого останній бачив при виході з тимчасово окупованої території м. Василівка Запорізької області, який є співробітником ( мовою оригіналу ) государственной службы безопасности Запорожской области ( а.с. 190-191 т. 1).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області молодшого лейтенанта ОСОБА_16 від 10.10.2023, згідно змісту якого свідок ОСОБА_17 , за пред`явленими йому 4-ма фотознімками чоловічої статі, які не мають різких відмінностей у зовнішності. Відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення, на фотознімку під №2 впізнав за наступними ознаками: вік приблизно 50 років, коротка зачіска, борода, вище середнього зросту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 192-195 т. 1).

Додатком до протоколу пред`явлення особи ( ОСОБА_9 ( для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_17 від 10.10.2023 DVD-R диск для заразних систем зчитування інформації , досліджений в судовому засіданні. Згідно дослідженого відео, ОСОБА_17 пояснив, що посаду ОСОБА_9 він не знає, але знає, що начальник він великий. Він бачив ОСОБА_9 на КПП на окупованій території м. Василівки. ОСОБА_9 був у цивільному одязі, всі хто був на КПП ставали по стойці струнко. Це були представники окупаційної влади. ( а.с. 196 т. 1).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області молодшого лейтенанта ОСОБА_18 від 10.10.2023, згідно змісту якого свідок ОСОБА_19 , за пред`явленими їй 4-ма фотознімками чоловічої статі, які не мають різких відмінностей у зовнішності. Відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення, на фотознімку під №2 впізнала за наступними ознаками: борода, овальне обличчя, середнього зросту та статури, вік приблизно 40-45 років ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 197-200 т. 1).

Додатком до протоколу пред`явлення особи ( ОСОБА_9 ( для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_19 від 10.10.2023 DVD-R диск для заразних систем зчитування інформації, досліджений в судовому засіданні. Згідно дослідженого відео, ОСОБА_19 пояснив, що він особисто с ОСОБА_9 не знайомий, але стикався з ним на КПП в м. Василівка, упізнала його по фото ( а.с. 201 т. 1).

Протоколом огляду старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_14 від 05.10.2023, інформації, яка розміщена на інтернет сайті «Федеральная налоговая служба россии» за посиланням: https:www.nalog.gov.ru/rn77/. Проведеним оглядом знайдено інформацію про утворений орган "Государственная служба безопасности Запорожской области 272313, россия, Запорожская обл., Мелитопольский м.р-н, Мелитополь г., ОСОБА_20 , 50-летие победы пр-кт, д. 21, ОГРН: 896, дата присвоение ОГРН: 22.12.2022, ИНН: , КПП: 900101001, председатель ликвидационной комиссии: ОСОБА_21 , сведения о номерах юридического лица на день принятия в рф: 99-Р, ( а.с. 202- 211, 213-217 т. 1).

Додатком до протоколу огляду від 05.10.2023 оптичний DVD-R диск, об`ємом 4,7 GB, досліджений в судовому засіданні ( а.с. 212 т. 1).

Протоколом старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_22 від 10.10.2022 про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем відомостей з мобільних додатків «Telegram», «WhatsApp» та «Viber», які зареєстровані на абонентський номер телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , який належить та, яким користується громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої було збережено цілісний файловий масив, який містить всю інформацію, що була наявна у обліковому записі ОСОБА_9 на момент її отримання ( а.с. 222-250 т. 1, 1-117 т. 2).

Додатком до протоколу про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії від 10.10.2022 оптичний диск DVD-R реєстр. №59/14/211т від 23.02.2023 ( розсекречено) досліджений в судовому засіданні ( а.с. 118 т. 2).

Додатком до протоколу про результати проведення негласної слідчої ( розшукової) дії від 10.10.2022 роздруківка з оптичного диску DVD-R реєстр. №59/14/211т від 23.02.2023 ( розсекречено), досліджений в судовому засіданні ( а.с. 119-172 т. 2).

Показами свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що ОСОБА_9 до війни він не знав. 31.12.2022 поліція рф його забрала у Дніпрорудненський відділ поліції. Там він знаходився з 31.12.22 до 24.01.2023. В цей час ОСОБА_23 вже було окуповане, та була створена поліція рф на окупованій території. Коли він знаходився в камері у Дніпрорудненському відділі поліції, то чув, що робітники поліції готувались до прийому якогось значного посадовця. Потім приїхав ОСОБА_24 , якого він упізнав на фото.

Також в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні дала пояснення стосовно її утримання у Дніпрорудненському відділі поліції , після її затримання представниками поліції рф, будь які данні щодо ОСОБА_9 її покази не містять.

Від допиту інших свідків обвинувачення прокурор відмовився.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використані своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, на думку суду вказані вище та досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Вищевказані показання свідків та дані оглянутих оптичних дисків, та флеш носіїв узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючі обвинуваченого ОСОБА_9 відомості, а також досліджені такі документи:

Клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_26 про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 7 ст. 111-1 КК України за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001099 від 05.07.2023 ( а.с. 67-78 т. 1).

Рапорт старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_14 від 22.06.2023 про направлення 22.06.2023 сан-копії повідомлення про підозру ОСОБА_9 у месенджері «Telegram» за номером НОМЕР_2 ( а.с. 78-81 т. 1).

Протокол огляду старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_14 від 20.06.2023 інформації, яка розміщена на сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: «gp.gov.ua», а саме: публікації, розміщені 20.06.2023 під назвою «Повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_9 на 26.06.2023, 27.06.2023 та 28.06.2023» ( а.с. 96-97 т. 1).

Постанову старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_14 від 05.07.2023 про оголошення у державний розшук підозрюваного ОСОБА_9 та зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001099 від 05.07.2023 ( а.с. 98-100 т. 1).

Довідку на підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 101 т. 1).

Лист начальника 2 відділу ГВКР УСБУ в Запорізькій області підполковника ОСОБА_27 щодо оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 25.09.2023 ( а.с. 102 т. 1).

Відповідь начальника СМПС ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_28 щодо оголошення у міжнародний розшук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 21.09.2023 ( а.с. 103 т. 1).

Клопотання слідчого-криміналіста СВ УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_14 від 15.09.2023 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001099 від 05.07.2023 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України ( а.с. 104-108 т. 1).

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2023 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному проваджені №0001099 від 05.07.2023 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України ( а.с. 109-111 т. 1).

Особову картку на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 138 т. 1).

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001099 від 05.07.2023 ( а.с. 184 т. 1).

Постанову прокурора Запорізької області ОСОБА_3 від 05.07.2023 про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме кримінальне провадження ( а.с. 185-188 т. 1).

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002182 від 08.11.2022 ( а.с. 189 т. 1).

Клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області капітана юстиції ОСОБА_29 від 01.02.2023 про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових) дій відносно ОСОБА_9 , а саме: зняття інформації з електронних інформаційних систем відомостей з мобільних додатків «Telegram», «WhatsApp» та «Viber», які зареєстровані на абонентський номер телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , який належить та, яким користується громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 218-219 т. 1).

Ухвалу слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 09.02.2023 про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових) дій зняття інформації інформації з електронних інформаційних систем відомостей з мобільних додатків «Telegram», «WhatsApp» та «Viber», які зареєстровані на абонентський номер телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , який належить та, яким користується громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 220- 221 т. 1).

Вимогу УІАЗ ГУ НП в Запорізькій області на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 172 зворотна сторона т. 2).

Запит СВ УСБУ в Запорізькій області ( в порядку ст. 93 КПК України) від 25.09.2023 №59/14/8856нт щодо перебування ОСОБА_9 на диспансерному психіатричному та наркологічному обліку ( а.с. 173 т. 2).

Відповідь Відділу ДРАЦС у Запорізької області від 28.09.2023 №5440/06.10-36 щодо актових записів про народження, шлюб, розірвання шлюбу, смерть, зміну імені та народження дітей ( а.с. 174 т. 2).

Відповідь Управління ДМС України в Запорізькій області від 02.10.2023 щодо документування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспортом громадянина України ( а.с. 175 т. 2).

Відповідь ГУ ДПС у Запорізькій області від 28.09.2023 щодо доходів ОСОБА_9 ( а.с. 176 - 177 т. 2).

Відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області відносно зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 178 т. 2).

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2023, відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ( а.с. 178 182 т. 2).

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 183 185 т. 2).

Звіт про незалежну оцінку трикімнатної квартири, загальною площею 59,30 кв.м., житловою площею 41,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 186-210 т. 2).

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, а також містять дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 .

Суд критично ставиться до твердження захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_13 , що фактично під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано жодного допустимого та належного доказу, який би свідчив про те, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив інкримінований злочин, передбачений ч. 7 ст.111-1 КК України.

Так, під час допиту, свідок ОСОБА_7 зазначив, що 31.12.2022 поліція рф його забрала у Дніпрорудненський відділ поліції. Там він знаходився з 31.12.22 до 24.01.2023. В цей час ОСОБА_23 вже було окуповане, та була створена поліція рф на окупованій території. Коли він знаходився в камері у Дніпрорудненському відділі поліції, то чув, що робітники поліції готувались до прийому якогось значного посадовця. Потім приїхав ОСОБА_24 , якого він упізнав на фото.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідок з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині.

Фактичні дані, що містяться у протоколах оглядів телеграм-каналів, сторінок Інтернет мережі, які з урахуванням відсутності доказів, що підривають довіру до них, узгоджуються із встановленими судом обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Дані з відкритих джерел узгоджуються із показами свідка, та протоколами оглядів , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_9 , який є громадянином України, за ч. 7 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , відсутні.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 , злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину, особу обвинуваченого, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, його вік та здоров`я (на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває).

Враховуючи особистість ОСОБА_9 , обставини кримінального провадження, факт відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції її від суспільства в місцях позбавлення волі. Суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах строку, визначеного санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України. Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна чи без такої.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд враховує що ОСОБА_9 вчинив злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. Обвинувачений своїми діями фактично допомагає державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади і фактично вчинив злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності нашої держави. Виходячи з цього, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_9 покарання у вигляді конфіскації майна.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі, то строк відбування ним покарання слід рахувати з часу фактичного затримання.

Відомості про речові докази у матеріалах провадження відсутні, тому питання про долю речових доказів судом не вирішується.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 12 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих або адміністративно господарських функцій строком 10 років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення ОСОБА_9 права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1