Дата документу 04.06.2025Справа № 554/8106/25
Провадження № 1-кс/554/7247/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в порядку ст.303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України, в якій просить поновити строк звернення до суду зі скаргою, скасувати постанову старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 30.05.2025 року про закриття кримінального провадження №0000158, внесеного до ЄРДР 27.02.2025 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат зазначив, що 27.02.2025 року на виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 07.02.2025 року слідчим відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до ЄРДР за №0000158 за фактом дорожньо-транспортної події з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України, про що видано відповідний витяг. Надалі матеріали досудового розслідування №0000158 передані до слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

30.04.2025 року старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000158, внесеного до ЄРДР 27.02.2025 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України. Копію зазначеної постанови заявник отримав лише 20.05.2025 року.

Заявник вважає, що рішення про закриття кримінального провадження по даному факту прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин.

Так, зі змісту постанови від 30.04.2025 року згідно висновку експерта №269 від 17.03.2025 року за результатами медичної експертизи на тілі ОСОБА_3 , 1974 року народження, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого субкапітального скалкового поперечного перелому лівої плечової кістки з переломом великого горбику, зі зміщенням середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Однак такі висновки експерта є передчасними і не відображають ступінь тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, так як такі висновки були зроблені виключно на підставі медичних документів, що знаходяться у володінні ОСОБА_3 і були надані ним слідчому в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000158. Разом з цим, в ході досудового розслідування він звертав увагу слідчого на те, що повний обсяг медичних документів щодо отриманих ним тілесних ушкоджень, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, знаходиться у володінні Комунального підприємства «Перша міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» та надавав пояснення щодо необхідності витребування таких документів у їх володільця. Однак такі його пояснення і клопотання слідчим залишені без уваги, процесуальні дії, пов`язані з вирішенням питання тимчасового доступу до вказаних медичних документів, слідчим не вчинялись.

Таким чином, доходить висновку, що обсяг поданих слідчим експертові матеріалів щодо отриманих ним тілесних ушкоджень, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, не дозволяв такому експертові провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок. Враховуючи зазначене, заявник має сумніви, що така експертиза, за результатами якої складено висновок експерта №269 від 17.03.2025 року, здійснювалась на принципах об`єктивності і повноти дослідження та з дотриманням положень КПК України.

Також зазначає, що проведення судової інженерно-транспортною експертизи від 28.04.2025 року експертами Полтавського НДЕКЦ МВС України жодним судом не призначалося. Висновки цієї експертизи в частині порушення з боку водія мотоцикла SPARK SP125С-1CFN (без реєстраційного номера) ОСОБА_3 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, у вигляді заподіяння останньому середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, є помилковими і суперечать фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди.

Звертає увагу на те, що постановою Полтавського апеляційного суду від 17.03.2024 року у справі №545/2016/24 (провадження №33/814/122/25) скасована постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2025 року, якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На його переконання обсяг, наданих експертам Полтавського НДЕКЦ МВС України даних для проведення інженерно-транспортної експертизи, був таким, який би дозволив таким експертам змінити кваліфікацію порушення ПДР у даній дорожній обстановці, а в його діях виявити невідповідності з вимогами п.10.1 ПДР України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді заподіяння останньому середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, і при цьому не виявити будь-яких невідповідностей з вимогами ПДР України водія автомобіля BUICK ENCORE ОСОБА_6 .

Отже, слідчим не вжито всіх можливих, передбачених законом заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законного, процесуального рішення.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , підтримав скаргу, просив вимоги задовольнити повністю. Зазначив, що винна в ДТП ОСОБА_6 , тоді як він не міг передбачити цю ДТП.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив вимоги задовольнити з підстав, вказаних у скарзі. Зазначив, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не відображено в постанові, оскільки потерпілий просив витребувати документи з лікарні. Не проведені слідчі експерименти, не витребувані записи з камер відео спостереження, не допитані в якості свідків працівники медичної служби по фізичному стану потерпілого та місцю знаходження транспортних засобів. Наполягає на тому, що ОСОБА_3 не винний в скоєнні ДТП.

Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Слідчий ОСОБА_5 в наданій до суду заяві просив про розгляд скарги у його відсутність. Заперечує проти задоволення скарги, оскільки в ході досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено досліджено обставини кримінального провадження; проведено слідчі експерименти з усіма учасниками дорожньо-транспортної пригоди; призначено та проведено 28.04.2025 року судову автотехнічну експертизу.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, на підставі чого суд розглядає скаргу за їх відсутності.

Заслухавши заявника, адвоката, дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого слідчим кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Статтею ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно статті 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а, також, на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження №0000158, внесене до ЄРДР 27.02.2025 року за фактом дорожньо-транспортної події за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, до відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшла ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 07.02.2025 року за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за зверненням ОСОБА_3 з приводу ДТП, яка сталася 01.05.2024 року близько 08 год.30 хв. поблизу села Тростянець Полтавського району Полтавської області, за участі автомобіля BUICK ENCORE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та мотоцикла SPARK SP125С-1CFN (без реєстраційного номера), під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої останньому було спричинено тілесні ушкодження. 27.02.2025 року відомості про дану подію були внесені до ЄРДР під №0000158 з попередньою правовою кваліфікацію за ч.1 ст.286 КК України.

Постановою старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 30.04.2025 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000158 від 27.02.2025 року, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.10-12).

Слідчий суддя вважає, що слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження №0000158 від 27.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України , надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження №0000158, слідчим 12.03.2025 року призначено судову медичну експертизу і згідно висновку експерта Державної спеціалізованої установи «Полтавське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 17.03.2025 року у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження, які кваліфіковані як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Також, відповідно до матеріалів провадження, слідчим 15.04.2025 року призначена судова автотехнічна експертиза. Згідно висновку експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 28.04.2025 року, зокрема: в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля BUICK ENCORE, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження проведено ряд слідчих експериментів, в тому числі і за участю потерпілого ОСОБА_3 та інші слідчі, процесуальні дії.

Як встановлено слідчим, за результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, в діях водія ОСОБА_6 будь-яких порушень Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП, не вбачається та вона не мала технічної можливості попередити вказану пригоду в даних дорожніх умовах, тобто в її діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а тому кримінальне провадження №0000158 підлягає закриттю з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Оцінивши обставини справи, слідчий суддя вважає, що постанова старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 30.04.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000158 від 27.02.2025 року, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.10-12), є законною та обґрунтованою, такою, що винесена на підставі всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому підстави для її скасування відсутні.

Слідчий суддя вважає, що покликання заявника та його представника на те, що постанова слідчого є очевидно неправомірною і підлягає обов`язковому скасуванню, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Отже, слідчим під час ухвалення постанови про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню за №0000158 від 27.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова є неправомірною, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. А відтак, такі посилання на незаконність досудового розслідування, юридично неспроможні.

У відповідності до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась у повному обсязі, з виконанням усіх необхідних перевірочних дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Тому, слідчий суддя вважає, що усі засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано. Висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів.

Слід також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява №37437/97).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим відповідними доказами, засоби доказування, що передбачені законом для встановлення спірних фактичних обставин, досудовим слідством вичерпані.

Керуючись ст. ст. 303,284 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в порядку ст.303 КПК України, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1