Провадження №1-кп/523/605/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

11.06.2025 року Пересипський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000161 від 15.06.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Староєлизаветівка, Ширяївського району Одеської області, громадянин України, одружений, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.2023 приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точний час встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , знаходячись поряд з адресою: місто Одеса, площа Молоді, 17, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс останньому 16 ударів предметом візуально схожим на шило, яке тримав у своїй правій руці, в область грудної клітки зліва, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: 1) дев`яти колотих ран, що не проникають у плевральну порожнину, на задній поверхні грудної клітини зліва; 2) однієї колотої рани, що не проникає у плевральну порожнину, по центру; 3) трьох колотих ран, що не проникають у плевральну порожнину, на бічній поверхні грудної клітки зліва, які як окремо, так і у своїй сукупності не були небезпечними для життя, спричиняють розлад здоров`я строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (21-го дня), і за цим критерієм відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також 4) одного садна на задній поверхні грудної клітки зліва; і 5) двох синців на задній поверхні грудної клітки справа, які як окремо, так і у своїй сукупності спричиняють незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм відповідно до п.п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе не визнав. По суті справи пояснив, що у зазначений в обвинувальному акті день, приблизно о 16.00 годині повертався на своєму автомобілі додому. Десь неподалік школи №111 на площі молоді в м.Одесі йому назустріч виїхала мати потерпілого. Оскільки на дорозі була лише одна полоса для руху, то вона зупинилась навпроти нього. Після цього жінка вийшла з машини та почала кричати, щоб я забрав свій автомобіль, на що він казав, що це вона виїхала на його полосу та нехай сама від`їде. Потім вибіг її син (потерпілий), який казав, щоб я забрав свій автомобіль та почав погрожувати йому, на що останній зачинився у машині. Через деякий час, коли почали збиратись автівки його попросили від`їхати та він від`їхав назад, після чого всі проїхали, але якось зненацька до його автомобіля підійшов потерпілий, відчинив його двері через відчинене вікно та вдарив його у лоб. Від зазначеного удару він втратив свідомість, коли прийшов до тями, то потерпілого вже не було. Якимось чином потім став винуватцем, але ударів потерпілому він не наносив та ніякого шила не бачив.

Не зважаючи на не визнання своєї провини обвинуваченим у скоєні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, його вину у зазначеному правопорушенні в повному обсязі підтверджується показами потерпілого, свідків та матеріалами справи дослідженими у судовому засіданні:

-свідченнями потерпілого ОСОБА_4 , який підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 15.06.2023 року, приблизно між 15.00-16.00 годин стався дорожній конфлікт при виїзді із території школи на площі Молоді, 17 в м.Одесі. Чоловік їхав на білому Мерседес «Sprinter» не хотів уступати їм дорогу, потім від`їхав. Між ними була сварка. За кермом їх автомобіля була його мати, також із ними була його дівчина, вітчим та неповнолітня сестра, при цьому обвинувачений вів себе зухвало, погрожував та ображав їх. Під час події він вийшов на вулицю, щоб з`ясувати причини, чому обвинувачений так себе поводить, зробив йому зауваження, а останній вибіг на нього із кулаками, та як потім з`ясувалось із шилом. Також пояснив, що обвинувачений першим почав конфлікт, який тривав хвилин 5-7. Окрім них там були люди, які їх розбороняли. Шило з нього витягали у лікарні, після того як зробили рентген. Коли його рідні побачили, що у нього в боку було шило, то вони почали кричати, а обвинувачений сів у свій автомобіль та поїхав звідти. Потім його дівчина та батько подзвонили у швидку допомогу та поліцію. Також пояснив, що він дійсно наносив удари обвинуваченому, але з метою самооборони, після того як останній на нього напав.

-Свідченнями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що 15.06.2023 року у її молодшої доньки був випускний у школі №111, коли він закінчився, вони поїхали додому. Вона була за кермом, також із нею у машині було четверо, а саме її син ОСОБА_4 , цивільний чоловік, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Зі школи там одна дорога із вузьким проїздом. Коли вона вже майже закінчила проїзд, то їй на зустріч повернув мікроавтобус, за кермом якого був обвинувачений ОСОБА_5 , який не дав можливості завершити проїзд та зупинився навпроти неї. ОСОБА_5 просили надати їй дорогу, но він не хотів та почав її ображати, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою. Через деякий час він надав можливість проїхати, вона проїхала та запаркувалась. Коли я вийшла з автівки, то побачила як мій син ОСОБА_11 тримав у захваті обвинуваченого, а той наносив йому удари по спині. Коли вони розійшлись, то вона побачила у ОСОБА_11 шило в боку, а обвинувачений в цей час швидко сів у свою машину та поїхав звідти. Конфлікт із застосуванням сили був лише між її сином та обвинуваченим, інші прохожі не брали у цьому участі. Пошкодження її сину наніс саме обвинувачений.

-Свідченнями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що 15.06.2023 року вона сиділа позаду в автівці, за кермом якої була ОСОБА_7 . У них стався конфлікт на дорозі, чоловік не хотів нас пропускати, при цьому стверджуючи, що він вже багатьох пропустив. Спочатку з автівки вийшов ОСОБА_11 , а потім ОСОБА_13 , вони попросили чоловіка надати дорогу, але той відмовився. Потім за ними вже зібралось кілька автівок та обвинувачений пропустив їх. Потім коли вони проїхали та зупинилась, вона війшла та побачила як ОСОБА_11 разом із обвинуваченим билися, а саме ОСОБА_11 вдарив його головою по обличчю та чоловік бив його. Коли вони розійшлися то у ОСОБА_11 з боку стерчало шило після чого вона була у ступорі.

-Свідченнями свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що 15.06.2023 року вони були у школі на випускному у доньки. На виїзді стався конфлікт із обвинуваченим, який на прохання надати дорогу відповів нецензурною лайкою моїй дружині, що навчить її їздити. Потім він від`їхав та надав дорогу. Повертаючись до автівки він побачив як його син та обвинувачений були у захваті. Коли ОСОБА_11 вийшов із ключа , обвинувачений сів у автівку та почав шукати якусь дубинку, потім всі побачили, що у сина стерчить збоку та почали кричати. Обвинувачений відразу поїхав з місця пригоди. Також пояснив, що у обвинуваченого дійсно була кров на голові від удару його сина головой.

А також матеріалами справи дослідженими в судовому засіданні:

-Протоколом огляду місця події від 15.06.2023 року, який проводився у відділенні хірургії МКЛ №11 по вул.Воробйова, 5 у м.Одесі та під час якого у ОСОБА_4 з лівої частини грудної клітини було вилучено предмет схожий на шило (а.п.10-13).

-Постановою про визначення речовим доказом зазначеного предмета схожого на шило від 15.06.2023 року (а.п.14-15). (зазначений речовий доказ було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні 10.06.2025 року).

-Висновком експерта №800 від 16.06.2023 року, згідно якого:

1. угр-на ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: колоті рани, що не проникають у плевральну порожнину на задній поверхні грудної клітки зліва (9), по центру (1), на бічній поверхні грудної клітки зліва (3), садно на задній поверхні грудної клітки зліва (1), синці на задній поверхні грудної клітки справа (2).

4,5. Колоті рани, що не проникають у плевральну порожнину на задній поверхні грудної клітки зліва, по центру, на бічній поверхні грудної клітки зліва могли утворитися від дії предмета, який має колючі властивості.

Садно на задній поверхні грудної клітки зліва, синці на задній поверхні грудної клітки справа виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились.

3.Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені у строк 15.06.2023 р.

2. Колоті рани, що не проникають у плевральну порожнину на задній поверхні грудної клітки зліва, по центру, на бічній поверхні грудної клітки зліва, як окремо так і разом, не були небезпечними для життя, спричиняють розлад здоров`я строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (21 день). За цим критерієм, відповідно до п. п. 2.3.3 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Садно на задній поверхні грудної клітки зліва, синці на задній поверхні грудної клітки справа, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

6.Об`єктивних судово-медичних даних за якими можливо встановити взаємне розташування потерпілого та нападника, позу потерпілого в момент спричинення ушкоджень, в розпорядженні експерта не має.

7.Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не могли утворитися в умовах власноручного спричинення. Враховуючи характер та локалізацію ушкоджень слід вважати, що вони не могли утворитися одномоментно, в умовах падіння з положення стоячи на площині (а.п.29-30).

-Постановою про зміну кваліфікації кримінального проступку від 14.07.2023 року (а.п.63-64).

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.07.2023 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_4 вказав на фото обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу яка під час конфлікту на дорозі 15.06.2023 року вчинив відносно нього злочин (а.п.65-67).

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.07.2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_7 вказала на фото обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу яка брала участь у конфлікті на дорозі 15.06.2023 року та вчинила відносно її сина злочин (а.п.68-70).

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.07.2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_15 вказав на фото обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу яка під час конфлікту на дорозі 15.06.2023 року вчинив правопорушення відносно ОСОБА_4 (а.п.71-73).

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.07.2023 року, в ході якого свідок ОСОБА_16 вказав на фото обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу яка під час конфлікту на дорозі 15.06.2023 року вчинив правопорушення відносно ОСОБА_4 (а.п.74-76).

При цьому суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_5 , який в свою чергу зазначив, що ударів потерпілому він не наносив та ніякого шила не бачив. Суд вважає, що зазначені покази жодним чином не узгоджуються з показами інших свідків та матеріалами кримінального провадження, а обвинувачений за допомогою своїх показів намагається уникнути покарання за скоєний злочин.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

- по ст.125 ч.2 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії злочинів кримінальних проступків, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зі слів пенсіонер, офіційно не працює, характеризується з позитивного боку, неофіційно працює водієм на автобусі, одружений, провину не визнав, каяття у скоєному відсутнє, спроб відшкодувати потерпілому завданих збитків не вчиняв.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання відсутні.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, думку обвинуваченого, який не заперечував проти покарання, запропонованого прокурором, а також той факт, що відповідно до ст.61 КК України обмеження волі не може бути застосовано до осіб, що досягли пенсійного віку.

Цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експерта відсутні. Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Речові докази, а саме предмет схожий на шило знищити.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: