Справа № 202/6943/25
Провадження № 1-кс/202/5646/2025
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утримання трьох малолітніх дітей, ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи головою БО БФ «Надійні друзі», під приводом волонтерської діяльності, яка мала полягати в безоплатній передачі Збройним силам України та іншим військовим формуванням, створеним у відповідності до законодавства України, товарів гуманітарної допомоги, діючи за допомоги знайомих йому водіїв, які мають згідно з чинним законодавством України право на виїзд за межі держави, в період з 19.12.2024 по 11.05.2025 року, отримав легкові автомобілі, що ввезенні через митний кордон на територію України як гуманітарна допомога, отримувачем якої були БО БФ «Надійні друзі» , БО БФ «Добро це ми» , БО БФ «НІД Україна», достовірно знаючи про походження автомобілів і їх цільове призначення, незважаючи на взятий на себе обов`язок щодо безоплатної передачі таких автомобілів Збройним силам України та іншим військовим формуванням, що створені у відповідності до законодавства України, а також встановлену Законом України «Про гуманітарну допомогу» заборону на продаж гуманітарної допомоги, вирішив незаконно ними розпорядитися з метою отримання прибутку, шляхом продажу гуманітарної допомоги зацікавленим особам.

З метою втілення свого умислу, ОСОБА_7 , залучив до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому довів свій умисел направлений на продаж гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, і отримав від ОСОБА_5 згоду на спільне вчинення кримінального правопорушення.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, реалізовуючи свій спільний умисел направлений на продаж гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, створили в соціальній мережі «Tiktok» акаунт під назвою ОСОБА_8 , для ведення реклами продажу автомобілів, в зазначеній соціальній мережі та демонстрацію автомобілів можливим покупцям організували виставку вищевказаних автомобілів на паркувальних майданчиках в м. Запоріжжя, які розташовані: за адресою: м. Запоріжжя, вул. Краснова Миколи буд.8а та в м. Запоріжжя, Дніпровський район, географічні координати 47.2804, 35.114.

Так 18.07.2025 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території паркувального майданчику в м. Запоріжжя, Дніпровський район, географічні координати 47.2804, 35.114, під час особистої зустрічі з потенційним покупцем автомобілів, а саме з військовослужбовцем ЗС України ОСОБА_9 , після демонстрації та огляду 4 легкових автомобілів марки RenaultKangoo реєстраційний номер НОМЕР_1 ,BMWX3реєстраційний номер НОМЕР_2 , Renault Megane реєстраційний номер НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 , повідомили останньому, про можливість придбання у них зазначених автомобілів.

21.07.2025 при подальших домовленостях в ході телефонних розмов між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , з метою продажу легковаих автомобілів, які є предметом гуманітарної допомоги, повідомив ОСОБА_9 суму у розмірі 20 000 доларів США, за які він може придбати у них вищевказані автомобілі, з завдатком у сумі 20 000 гривень.

22.07.2025 року, ОСОБА_9 , діючи вказівкам ОСОБА_5 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_7 , здійснив переказ грошових коштів у сумі 20 000 гривень, на карткові рахунки надані ОСОБА_5 , №№ НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , які зареєстровані на ОСОБА_7 .

01.08.2025 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, з метою конспірації та уникнення можливостей бути викритими з боку правоохоронних органів, вирішили передати ОСОБА_9 , обрані ним легкові автомобілі в два етапи, а саме 01.08.2025 року передати два автомобіля і отримати 20 000 доларів США за всі чотири автомобіля, і після чого, через деякий час передати два автомобілі, про що ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 .

Діючи за вищевказаним планом, 01.08.2025 року, приблизно о 12:30 годин, достовірно знаючи, відповідно до попередніх домовленостей, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , в порушення вимог Закону України «Про гуманітарну допомогу», під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за продаж гуманітарної допомоги, безпосередньо перебуваючи на території АЗС «Нефтек», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, селище Томаківка, вулиця Ювілейна буд.1а, надав для огляду військовослужбовцю ОСОБА_9 легкові автомобілі марки Renault Kangoo реєстраційний номер НОМЕР_1 та BMWX3 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що відповідно до декларацій про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, ввезені на територію України у виді гуманітарної допомоги, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 174 від 01.03.2022 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», та отримали від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на 01серпня 2025 року, становить 834 000 грн., що в свою чергу, згідно з п. 2 примітки до ст.201-2 КК України, у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить значний розмір.

01.08.2025 року о 16 годин 40 хвилин, ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

01.08.2025, повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України, за ознаками продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчинені у значному розмірі, за попередньою змовою групою осіб, під час воєнного стану.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: показаннями свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом огляду грошових коштів та вручення грошових коштів; квитанцією з банку про переказ грошових коштів; протоколами огляду інтернет сайтів; інформацією наданою Державною митною службою; протоколом огляду місця події.

Метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, - в обґрунтування неможливості запобігання вказаному ризику для підозрюваного ОСОБА_5 слід зазначити, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням та у разі визнання судом винним останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 ,може понести покарання, пов`язане з позбавленням волі. У зв`язку з вищевикладеним, а також той факт що на території України діє правовий режим воєнного стану, ОСОБА_5 , розуміючи вказані обставини, може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, шляхом втечі за межі території України, з метою уникнення в подальшому кримінальної відповідальності та покарання.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, - в обґрунтування неможливості запобігання вказаному ризику для підозрюваного ОСОБА_5 , слід зазначити, що останній як встановлено під час досудового розслідування,вчиняв дії направлені продаж гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, документи стосовно чого а також інші докази, на теперішній час не відшукані у повному обсязі,місцезнаходження яких достовірно відомо ОСОБА_5 , тому останній розуміючи вказані обставини та у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, матиме реальну можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому він підозрюється;

- незаконно впливати на свідків, або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, - в обґрунтування неможливості запобігання вказаному ризику для підозрюваного ОСОБА_5 , слід зазначити, щона теперішній час під час досудового розслідування не встановлені всі свідки, а також інші співучасники, які можуть бути підозрюваними у цьому ж кримінальному провадженні, на який має прямий вплив підозрюваний. Крім того, ОСОБА_5 , може здійснювати незаконний вплив на свідка ОСОБА_9 , який допитаний у кримінальному провадженні, з метою зміни ним раніше наданих показань. Саме вказані обставини вказують на те, що у разі застосування до ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу, остання зможе здійснювати незаконний вплив на інших підозрюваних а також на свідків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», необхідно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Репутація підозрюваного ОСОБА_5 , його майновий стан, ризик продовження протиправної поведінки, вказують на те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання.

Поручитені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судовому засіданні охарактеризували підозрюваного з позитивної сторони, гарним сім`янином, має трьох малолітніх дітей, до кримінальної відповідальності не притягався.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України(даліКПК України), завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст.194 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000359 від 12.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

01.08.2025 року о 16 годин 40 хвилин, ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

01.08.2025, повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України, за ознаками продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчинені у значному розмірі, за попередньою змовою групою осіб, під час воєнного стану.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: показаннями свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом огляду грошових коштів та вручення грошових коштів; квитанцією з банку про переказ грошових коштів; протоколами огляду інтернет сайтів; інформацією наданою Державною митною службою; протоколом огляду місця події.

Враховуючи те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 201-2 КК України.

При цьому слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Також за результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні;

За таких обставин, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1ст. 177 КПК України.

Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176цього Кодексу(ч. 1 ст.183КПК України).

Згідно п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Ризики, які вище були встановлені слідчим суддею, є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

Прокурор просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

Зважаючи на викладені обставини, слідчий суддя бере до уваги дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан та на підставі чого доходить висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Частиною 4 ст.194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення) та 2 (наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор) частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні) частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відтак, враховуючи, що прокурором доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.201-2 КК України та ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 177 КПК України, однак не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, на підставі ч. 2 ст.194 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених вст. 176 КПК України.

Вирішуючи, на підставі ч. 4ст. 194 КПК України, питання про обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання, особиста порука та застава не зможуть в повній мірі запобігти вказаним вище ризикам, оскільки не створюють в достатній мірі стримувальних чинників.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. ч. 1, 2ст. 181 КПК України).

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, будь-які відомості, які б характеризували його з негативної сторони у матеріалах клопотання відсутні.

Сукупність вищенаведених обставин, на переконання слідчого судді, значно знижують ризики, не свідчить про те, що тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою є виправданим та свідчить про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу - у виді домашнього арешту за місцем його перебування.

За приписами ст.181 КПК, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Разом з тим, береться до уваги те, що згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Слідчий суддя також враховує Рішення Європейського суду в справі «Летельє проти Франції», висновки про те, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку (п. 51 Рішення).

З огляду на викладене, за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного, який раніше не судимий, будь-які відомості, які б характеризували його з негативної сторони у матеріалах клопотання відсутні, його процесуальну поведінку, наявність постійного місця проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, на думку слідчого судді запобігти існуючим ризикам можливо шляхом застосування щодо ОСОБА_5 домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 179, 193, 194, 196, 205, 206, 309,376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло строком до 29.09.2025 року, поклавши на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- Прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час;

- Не залишати фактичного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків передбачених чинним законодавством;

- Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця мешкання;

- Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- Утримуватись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 29.09.2025 року.

Ухвалу про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до органу Національної поліції за місцем мешкання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13.08.2025 року о 14 год. 30 хв. у зв`язку з перебуванням слідчого судді на лікарняному.

Слідчий суддя ОСОБА_1