Провадження № 1-кс/760/9370/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000069 від 31 січня 2025 року за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотання про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, заборонивши ОСОБА_7 до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися майном, вилученим в ході проведення обшуку, у будь-який спосіб, а саме:

- мобільний телефон iPhone 16 Pro Мах, темного кольору в прозорому захисному чохлі, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з громадянами України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинили кримінальне правопорушення, що полягає у перешкоджанні діяльності Збройних Сил України, яке виразилось у зниженні мобілізаційного потенціалу.

Так, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, здійснили умисні дії, спрямовані на пошук платоспроможних громадян України призовного віку з метою надання допомоги останнім у оформленні документів, необхідних для подальшого ухилення від мобілізаційних заходів.

В ході реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , 04 серпня 2024 року, точний час та місце розслідуванням не встановлені, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», встановив контакт та повідомив раніше знайомому йому громадянину України ОСОБА_8 , про те, що за грошові кошти в розмірі 6700 (шість тисяч сімсот) доларів США він може допомогти з фіктивним працевлаштуванням до одного з підприємств, з метою отримання бронювання від мобілізації.

На вказану пропозицію ОСОБА_8 виразив свою зацікавленість, оскільки являвся військовозобов?язаним та не мав законних підстав для уникнення проходження військової служби, однак в подальшому до обговорення вказаного питання з ОСОБА_5 не повертався.

В подальшому, приблизно в грудні 2024 року, точний час та місце розслідуванням не встановлені, громадянин України, ОСОБА_5 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин, використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, та з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, повторно зателефонував ОСОБА_8 та нагадав про наявну в нього можливість фіктивного працевлаштування громадян України призовного віку, за грошову винагороду, на одному з підприємств, з метою ухилення від мобілізації. на що останній запропонував особисто зустрітися з ОСОБА_5 для обговорення детальної інформації з цього приводу, без зазначення конкретної дати та місця такої зустрічі.

Отримавши від ОСОБА_8 позитивну відповідь, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 за невстановлених органом досудового розслідування обставин та в невстановленому органом досудового розслідування місці, прийняли рішення про залучення до кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який за грошову винагороду мав допомогти у виготовленні відповідних документів та подальшому фіктивному працевлаштуванні ОСОБА_8 з метою отримання останнім бронювання від мобілізації.

Так, приблизно в січні 2025 року, точна дата та час розслідуванням не встановлені, перебуваючи в офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , під час особистої зустрічі ОСОБА_8 з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , якого ОСОБА_5 представив як особу, що відповідає за фіктивне працевлаштування громадян призовного віку до підприємств, останні повідомили ОСОБА_8 більш детальну інформацію щодо необхідного пакету документів, суми грошових коштів, яку необхідно сплатити, а також проінструктували щодо подальших дій по фіктивному працевлаштуванню до підприємства, з метою отримання бронювання та ухилення від мобілізації.

Далі, 20.02.2025, ОСОБА_8 , попередньо домовившись з ОСОБА_5 , зустрілися в приміщенні громадського харчування «Strudel», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 41-Бде під час зустрічі громадянин ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США.

Того ж дня, ОСОБА_4 , використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Signal» та обліковий запис з іменем користувача «», надіслав ОСОБА_8 повідомлення в якому вказав, що отримав грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США та документи, передані ОСОБА_8 ОСОБА_5 , а також зазначив про необхідність передачі решти грошових коштів та фотографій ОСОБА_8 .

В подальшому, 26.02.2025, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні закладу громадського харчування «Strudel», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 41-Б, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, та з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 800 (вісімсот) доларів США, які останній передав йому на виконання попередніх домовленостей.

За вищевказані грошові кошти ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та розуміючи можливість настання кримінальної відповідальності за вчинення дій, що полягали у зниженні мобілізаційного потенціалу Збройних Сил України, мали організувати фіктивне працевлаштування громадянина України призовного віку ОСОБА_8 до одного з підприємств, пов?язаних з державним сектором, з подальшим його бронюванням від мобілізації.

В подальшому, 04.03.2025 ОСОБА_5 , на виконання свого злочинного умислу, з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні закладу громадського харчування «Strudel», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 41-Б, діючи умисно, передав ОСОБА_8 довідку №980, що видана ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка свідчила про надання останньому відстрочки на строк до 03.05.2025.

Крім того, 17.03.2025 ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, знаходячись в приміщенні закладу громадського харчування «Strudel», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 41-Б, передав ОСОБА_8 довідку про працевлаштування останнього на посаду економіста І категорії КНП «КМКЕЦ» () та список військовозобов?язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час від КНП «КМПКЕЦ», де зазначено пропозицію щодо бронювання ОСОБА_8 .

У подальшому, 05.04.2025 року ОСОБА_4 , використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Signal» та обліковий запис з іменем користувача «.», зателефонував громадянину ОСОБА_8 та в ході телефонної розмови повідомив останнього про те, що бронювання у КНП «КМПКЕЦ» займає великий проміжок часу та переслідуючи корисливий мотив, розуміючи можливість настання кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних дій, запропонував ОСОБА_8 фіктивне зарахування його до лав Збройних Сил України без фактичного покладання обов?язків по несенню військової служби, з метою ухиленням останнім від мобілізації.

Далі ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у невстановлений проміжок часу, але не пізніше 14.04.2025, спільно з невстановленими особами, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, сформував поштове відправлення за допомогою АТ «Укрпошта», вмістом якого були документи щодо проходження військової служби ОСОБА_9 у військовій частині НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально технічного-забезпечення, ВОС 790037А від 24.03.2025) на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після чого, 25.04.2025 ОСОБА_8 виключено з обліку у зв?язку з проходженням ним військової служби.

В подальшому, ОСОБА_5 , слідуючи попереднім домовленостям з іншими учасниками кримінального правопорушення та ОСОБА_8 , шляхом листування за допомогою застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», домовились з останнім про передачу решти грошових коштів за фіктивне влаштування його до лав 3С України та грошових коштів за подальше фіктивне влаштування двох його знайомих на військову службу до лав ЗС України.

Так, з метою отримання грошових коштів ОСОБА_5 домовився про зустріч з ОСОБА_8 та повідомив останнього про те, що на особисту зустріч з ним прийде ОСОБА_4 , а також нагадав про те, що ОСОБА_8 має передати грошові кошти у сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США у місці зустрічі про яке його повідомить ОСОБА_4 .

В подальшому, 02 травня 2025 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Signal» та обліковий запис з іменем користувача «.», повідомив ОСОБА_8 , що їх зустріч має відбутись о 10 годині 00 хвилин в парку «Позняки» в м. Києві.

02 травня 2025 року приблизно о 10 годині 00 хвилині ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_8 у раніше обумовленому місці з метою отримання грошових коштів у сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США, де під час проведення зустрічі ОСОБА_8 передав вказану суму грошових коштів ОСОБА_4 за фіктивне влаштування його до лав 3С України та грошових коштів за подальше фіктивне влаштування двох його знайомих на військову службу до лав ЗС України.

09.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом?янського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 02.07.2025, справа №760/8422/25 (провадження №1-кс/760/16451/25) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час проведення обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено предмети та речі, які мають доказове значення для кримінального провадження, а саме:

- мобільний телефон iPhone 16 Pro Мах, темного кольору в прозорому захисному чохлі, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3.

3 огляду на зміст ст. 98 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що вилучені предмети, які належать ОСОБА_7 містять ознаки речових доказів, тобто наявні підстави передбачені ч.3 ст. 170 КПК України для накладення арешту, оскільки вказані предмети зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою всебічного, повного й неупередженого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, перетворення, передачі, відчуження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, орган досудового розслідування приходить до висновку, що заборона розпоряджатися ним (зміна права власності, перереєстрація, тощо), відповідають вимогам проведення досудового розслідування.

Таким чином, необхідним та достатнім для запобігання вказаним ризикам є визначення виду обмеження у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися майном.

Дане клопотання необхідно розглядати без повідомлення володільців майна, оскільки розгляд клопотання в їх присутності може призвести до негативних наслідків.

Виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначене майно може бути відчужене його власником з метою приховання слідів вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

У відповідності до вимог ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Право власності на вказане майно, підтверджується словами ОСОБА_7 , а також тим фактом, що вказані речі вилучені в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання останнього.

Застосування зазначених обмежень надасть змогу зберегти майно у первісному стані та унеможливить його подальше відчуження.

В судове засідання прокурор не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки слідчому судді не повідомив.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження здійснювалось у відповідності до норм ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що детективами слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Прокурор, звернувшись до суду з клопотанням про арешт майна у даному кримінальному провадженні, просить накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, заборонивши ОСОБА_7 до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися майном, вилученим в ході проведення обшуку, у будь-який спосіб, а саме: мобільний телефон iPhone 16 Pro Мах, темного кольору в прозорому захисному чохлі, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 .

Згідно з вимогами ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі арешт майна.

Згідно ч.3, ч.5 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як визначено ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурор в клопотанні покликається на те, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Однак, у клопотанні не зазначено, якими доказами підтверджуються зазначені обставини, а також не доданої таких доказів до клопотання.

До того ж, прокурором не доведено та не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином під час розгляду указаного клопотання прокурор не довела необхідність накладення арешту на майно, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України, та можливості його використання як доказу у кримінальному провадженні №0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000069 від 31 січня 2025 року за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1