Справа 556/2056/23
Номер провадження 1-в/556/125/2025
У Х В А Л А

Іменем України

15.05.2025 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» завідувача медичної частини ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, в режимі відеоконференції, клопотання про звільнення від покарання у зв`язку із хворобою, засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт.Любешів, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працювавшого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого.

Засудженого 25.10.2022 вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області за ч.2 ст.121 КК України на строк до 8 років позбавлення волі. Відповідно до ст.96 КК України застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Рішенням Міжрегіональної комісії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо визначення особам, засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження їх направлення і переведення для відбування покарання (протокол № 59/1.15 від 15.12.2022) визначено для відбування покарання виправну колонію середнього рівня безпеки для чоловіків, уперше засуджених до позбавлення волі.

В державну установу «Полицька виправна колонія (№76)» прибув 03.01.2023 із державної установи «Луцький слідчий ізолятор»,-

В С Т А НО В И В :

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою, відповідно до положень ст. 84 КК України.

У судовому засіданні завідувач медичної частини ОСОБА_4 , пояснив, що на даний час стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, останній не потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру,через кожних пів року проходив лікування і переосвідчення.

Засуджений ОСОБА_6 просив клопотання задоволити, хоча на даний час почувається краще.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого, так як згідно Висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №1 ДУ «ЦОЗ ДКВС України» від 04.04.2025 року, на даний час ОСОБА_6 не потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Заслухавши пояснення засудженого, захисника, представника Державної установи «Полицька виправна колонія (№76)», прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 раніше не судимий, засуджений 25.10.2022 вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області за ч.2 ст.121 КК України на строк до 8 років позбавлення волі. Відповідно до ст.96 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 у державну установу «Полицька виправна колонія (№76)» прибув 03.01.2023 із державної установи «Луцький слідчий ізолятор».

Початок строку відбування кримінального покарання 22.05.2022 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 22.05.2030 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 10.04.2024 року клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою задоволено. Звільнити засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою відповідно до положень ст. 84 КК України. Застосовано до ОСОБА_6 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

21 січня 2025 року Ухвалою Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 задоволено.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 10.04.2024 року щодо ОСОБА_6 скасовано з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно повідомлення ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» від 17.02.2025, засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вибув до лікарні при ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40) 09.12.2024 року.

28.04.2025 року з ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув до ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» 25.04.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в установленому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

У ч.ч. 2, 3 ст.50 КК України також чітко визначено мету покарання винної особи: «ч. 2. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. ч. 3. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність».

Із змісту ст. 50 КК України випливає, що мета застосування покарання містить такі складники: каральний, ізолювальний, виховний, стримувальний. Отже, покарання особи, чию винуватість установив суд, зокрема, має не лише захистити суспільство, але й бути потрібним і достатнім для її виправлення.

Відповідно до ст. 7, 8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

В силу ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Суд вважає, що сама по собі наявність того чи іншого захворювання у засудженого ще не свідчить про можливість його звільнення від відбування покарання згідно ст. 84 КК України, оскільки має бути доведено, що таке захворювання перешкоджає відбуванню покарання.

За змістом п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, відповідно до вимог ст.109 Виправно-трудового кодексу України і ст.408 КПК України факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Згідно із наказом Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим допозбавлення волі» (далі Наказ) такий містить перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Згідно ч.5 ст. 154 КВК України, звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби здійснюється на підставі висновку лікарської комісії.

Як зазаначено у Висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №1 ДУ «ЦОЗ ДКВС України» від 04.04.2025 року, ОСОБА_6 на даний час не потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Дослідивши вказаний висновок, суд констатує наступне.

Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою регламентується Розділом VI Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

У п.1-2 вищевказаного Розділу зазначено, що медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 13 до цього Порядку (далі - Перелік хвороб).

Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС, у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

Відповідно до п. 6 Наказу, за наявності у засудженого ознак хвороби, визначеної Переліком хвороб, лікуючий лікар невідкладно складає медичний висновок, який погоджує завідувач відповідного закладу охорони здоров`я ДКВС.

Завідувач закладу охорони здоров`я спільно з лікуючим лікарем забезпечують направлення хворого засудженого, а також необхідної медичної документації на найближче засідання лікарсько-консультативної комісії.

З урахуванням результатів особистого медичного огляду хворого засудженого, вивчення даних медичної облікової документації щодо обстеження, лікування, надання рекомендацій тощо лікарсько-консультативна комісія негайно складає висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 14 до цього Порядку (далі - висновок щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб).

Згідно п.11 Наказу, на підставі висновку щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, адміністрація УВП, у якій обліковується засуджений, протягом доби після отримання зазначеного висновку готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

Як зазначено вище, згідно Висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №1 ДУ «ЦОЗ ДКВС України» від 04.04.2025 року, ОСОБА_6 на даний час не потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру. Згідно наявних у особовій справі даних, а також пояснень представника медичної частини ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4 , засуджений отримує постійну професійну медичну допомогу, стан здоров`я засудженого ОСОБА_6 підтримується лікарями на відповідному рівні та не перешкоджає утриманню в установі виконання покарань.

Таким чином, хвороба ОСОБА_6 не перешкоджає відбуванню ним покарання і не загрожує його життю.

Приписи частини другої статті 84 КК є диспозитивними, які надають право суду звільнити від відбування кримінального покарання особу, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання. Зі змісту застережень, які наявні у цій нормі, при вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

На підставі вище наведеного, враховуючи особу засудженого, встановлені в судовому засіданні обставини, характер захворювання та стан здоров`я засудженого, який на сьогоднішній день не потребує спеціального лікування, хвороба ОСОБА_6 за своєю тяжкістю та характером на даний час не перешкоджає відбуванню ним покарання, а отримання постійної професійної медичної допомоги запобігає серйозному погіршенню стану здоров`я та інших тяжких наслідків, дослідивши особову справу та Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №1 ДУ «ЦОЗ ДКВС України» від 04.04.2025 року відносно засудженого ОСОБА_6 , а також враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що в задовленні заяви засудженого про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою, слід відмовити.

Керуючисьст. 84 КК України, ст. ст.372,537,539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою чи відбуває покарання у вигляді позбавлення волі протягом 7 днів з часу отримання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1