ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 711/3101/24 Номер провадження 11-кп/814/1275/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000752 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000752 стосовно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 та ч.2 ст.306, ч.4 ст.28 та ч.3 ст.307, ч.2 ст.309, ч.4 ст.28 та ч.3 ст.311, ч.4 ст.28 та ч.2 ст.317 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 26 квітня 2025 року.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

При цьому заперечує наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Стверджує, що обвинувачений не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, тиску на свідків, понятих, експертів, слідчих, прокурорів.

Наголошує, що ризик перешкоджання належному відправленню судочинства не може бути абстрактним та має бути підтверджений доказами.

Зауважує, що зміна запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 позбавить державу витрат на його утримання.

Вказує, що у разі застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту він буде перебувати вдома та не залишатиме межі помешкання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший, передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні у складі злочинної організації ряду тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Також суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Місцевий суд обґрунтовано визнав доведеним ризик переховування ОСОБА_8 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать конкретні обставини інкримінованих йому злочинів (їх вчинення у складі стійкого ієрархічного об`єднання, що заздалегідь створене з метою отримання стабільного незаконного прибутку від вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, кількість епізодів злочинної діяльності та її тривалість, а також роль ОСОБА_8 ).

Місцевий суд обґрунтовано врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проте на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих тяжких та особливо тяжких злочинів.

Вказані дані про особу обвинуваченого в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення та характером інкримінованих йому дій свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Дійсно, як зазначає захисник, тримання під вартою призводить до соціальних витрат на його реалізацію. Разом з тим, співставлення у даному випадку фактичних обставин справи із суб`єктивними і кваліфікаційними критеріями, визначеними у ч.2 ст.183 КПК України, підтверджує правильність висновків суду першої інстанції.

Матеріали справи та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання ОСОБА_8 під вартою ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000752 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4