УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженки с. Войкове, Автономної Республіки Крим, громадянки України, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000619 від 21.05.2025

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 16.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні під № 0000619 від 21.05.2025 встановлено, що 19.09.2001 у місті Ялті АРК (вулиця Кірова, буд. 169) зареєстроване ЗАТ «ТУРИСТИЧНО-ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС «ПОЛЯНА КАЗОК» (, у подальшому - ПРАТ «ТУРИСТИЧНО-ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС «ПОЛЯНА КАЗОК»). Основним видом діяльності вказаного товариства було визначено: 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування. За допомогою вказаного товариство здійснювалось управління туристичним готелем «ПОЛЯНА СКАЗОК» у Ялті АРК.

20 лютого 2014 року Російською Федерацією розпочато ведення агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів збройних сил РФ на територію півострова Крим, захоплення державних установ та організацій, військових частин.

Постановою Ради федерації федеральних зборів РФ «Про використання збройних сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту збройних сил РФ, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду президенту РФ на використання збройних сил РФ на території України.

На початковій стадії агресії особовий склад окремих російських збройних формувань не мав розпізнавальних знаків. 27.02.2014 збройні підрозділи спеціального призначення збройних сил Російської Федерації захопили будівлі Ради міністрів та Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Чорноморський флот Російської Федерації заблокував українські порти, де знаходилися кораблі Військово-Морських Сил України. За цих обставин лідер партії «Русское единство» ОСОБА_7 у незаконний спосіб проголосив себе головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим та закликав президента Російської Федерації «забезпечити мир і спокій в Криму». У відповідь на цей заклик президент Російської Федерації, порушуючи міжнародне право, звернувся до Ради федерації федеральних зборів Російської Федерації, яка своєю постановою від 1 березня 2014 року, протиправно легалізуючи ці порушення, надала згоду на використання на території України збройних сил Російської Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада Автономної Республіки Крим 16.03.2014 провела псевдореферендум про входження Автономної Республіки Крим та міста Севастополя до складу Російської Федерації, результати якого не були визнані жодної країною світу, крім РФ. 18.03.2014 самозвані представники Автономної Республіки Крим та міста Севастополя підписали з президентом Російської Федерації «Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів».

Так, внаслідок розпочатої збройної агресії РФ проти України відбулася тимчасова окупація невід`ємної частини України - АР Крим та міста Севастополя, а в подальшому незаконна анексія цієї території України, що є формами триваючої підривної діяльності з боку РФ проти України на шкоду її суверенітетові та територіальної цілісності. З метою становлення та зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю України над цією територією, Російська Федерація, у порядку, не передбаченому законодавством України, вчинила дії щодо утворення на ній незаконних органів влади, а також належних державі-агресору установ, корпорацій, концернів, підприємств та інше.

При цьому складовою частиною незаконної анексії території України визначено: легалізацію та визнання російських органів державної влади, юридичних осіб, визнання їх документів, печаток, підписів, банківських рахунків, що перед світовою спільнотою створює уяву здійснення правової адміністративної та фінансово - господарської діяльності у невизнаних утвореннях і одночасно допоможе спростувати та приховувати дійсну мету перебування на окупованій території представників РФ, а саме примусу державних органів України йти на поступки у зовнішньополітичній діяльності на користь РФ та шкоду територіальній цілісності України.

Всупереч законодавству України на тимчасово окупованій території АР Крим та міста Севастополя в повному обсязі почало діяти законодавство РФ (в т.ч. законодавство РФ, яке регулює провадження підприємницької діяльності, а також реєстрацію (перереєстрацію) такої діяльності).

Крім того, державою-агресором розпочалися вчинятися фактичні дії, спрямовані на зобов`язання суб`єктів господарювання, зареєстрованих на тимчасово окупованих РФ територіях АР Крим та міста Севастополя, перереєструватися в органах влади за законодавством Російської Федерації, що є обов`язковою умовою для провадження господарської діяльності.

Одночасно з викладеним, державою агресором розпочалися вчинятися фактичні дії щодо інтеграції економіки анексованих АР Крим та міста Севастополя з економікою РФ.

Проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що після 20.02.2014 на тимчасово окупованих територіях АР Крим та міста Севастополя, окрім інших, створено (зареєстровано) наступні незаконні органи влади, а також належні державі-агресору установи, корпорації, концерни, підприємства: ГУП РК «КРЫМГАЗСЕТИ», ГУП РК «КРЫМЭНЕРГО», ГУП РК «ВОДОКАНАЛ ЮБК», «УПРАВЛЕНИЕ ВНЕВЕДОМСТВЕННОЙ ОХРАНЫ ВОЙСК НАЦИОНАЛЬНОЙ ГВАРДИИ РФ ПО РЕСПУБЛИКЕ КРЫМ».

Крім того, на тимчасово окупованих територіях АР Крим та міста Севастополя розпочало власну діяльність «ФГУП «ОХРАНА» РОСГВАРДИИ (російське федеральне державне унітарне підприємство, зі статусом стратегічного, що перебуває у віданні Федеральної служби військ національної гвардії Російської Федерації, має у своїй структурі воєнізовані і сторожові підрозділи).

Після окупації територій АРК та міста Севастополя невстановлені громадяни України, з числа: акціонерів (засновників), керівників, осіб, залучених до фактичного управління господарською діяльністю зареєстрованого за законодавством РФ ООО «ТОК «Поляна КАЗОК», будучи обізнаним про триваючу збройну агресію РФ проти України, прийняли спільне рішення не припиняти господарську діяльність підконтрольного собі акціонерного товариства, продовжити її у правовому полі Російської Федерації.

У подальшому, 27 січня 2015 року за законодавством РФ зареєстровано російське ООО «ТОК «Поляна КАЗОК» (ІПН рф , АРК, місто Ялта, вулиця Кірова, 169).

За допомогою вказаного російського товариство здійснювалось управління туристичним готелем «ПОЛЯНА СКАЗОК» у м. Ялті АРК.

24.02.2022 Російською Федерацією (в т.ч. з території раніше анексованого АР Крим) здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час продовжує тривати.

У зв`язку з чим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено і діє на даний час.

Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою РФ, а також установлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема Резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ та ін.)».

Так, внаслідок розпочатої збройної агресії РФ проти України відбулася тимчасова окупація невід`ємної частини України - частин Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, а в подальшому незаконна анексія цих територій України, що є формами триваючої підривної діяльності з боку РФ проти України на шкоду її суверенітетові та територіальної цілісності.

23.04.2022 набув чинності Закон України № 2198-IX «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки», яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 111-2 «Пособництво державі-агресору».

Вказаною статтею встановлено кримінальну відповідальність за умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

Відповідно до ст.ст. 65, 68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (надалі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.ч. 2, 5, 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Про вказані вище обставини було достеменно відомо невстановленим громадянам України, з числа: акціонерів (засновників), керівників, осіб, залучених до фактичного управління господарською діяльністю зареєстрованого за законодавством РФ ООО «ТОК «Поляна КАЗОК».

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 01.05.2022, у невстановлених на теперішній час громадян України, з числа: акціонерів (засновників), керівників, осіб, залучених до фактичного управління господарською діяльністю зареєстрованого за законодавством рф ООО «ТОК «Поляна КАЗОК», які перебували у невстановленому досудовим розслідуванням місці та діяли за попередньою змовою групою осіб, будучи обізнаними про триваючу збройну агресію РФ проти України (в тому числі про факт повномасштабного вторгнення на територію України), введену Законом України №2198-ІХ від 14.04.2022 кримінальну відповідальність за пособництво державі-агресору, про заборони встановленні Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», маючи фактичну можливість припинити діяльність підконтрольного собі суб`єкту господарювання, виник умисел на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації рішень та дій держави-агресора.

При цьому, в порушення ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказані вище особи вирішили не змінювати податкову адресу підконтрольного собі ПРАТ «ТУРИСТИЧНО-ОЗДОРОВЧИЙ КОМПЛЕКС «ПОЛЯНА КАЗОК» на іншу територію України.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше липня 2023 року, невстановлені громадяни України, з числа: акціонерів (засновників), керівників, осіб, залучених до фактичного управління господарською діяльністю зареєстрованого за законодавством рф ООО «ТОК «Поляна КАЗОК», розуміючи, що самостійно вони не зможуть досягти поставленої мети, вирішили залучити до її реалізації громадянку України ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Айбар (Войкове) АРК), призначивши її на посаду генерального директора російського ООО «ТОК «Поляна КАЗОК». У подальшому, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вказані вище невстановлені особи, повідомили ОСОБА_6 деталі розробленого ними злочинного плану, запропонувавши їй взяти у ньому участь та бути призначеною на посаду генерального директора російського ООО «ТОК «Поляна КАЗОК».

Одразу після цього, ОСОБА_6 , будучи обізнаною про триваючу збройну агресію РФ проти України (в тому числі про факт повномасштабного вторгнення на територію України), введену Законом України №2198-ІХ від 14.04.2022 кримінальну відповідальність за пособництво державі-агресору, про заборони встановленні Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», добровільно погодилась на вказану пропозицію та в неї виник умисел на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації рішень та дій держави-агресора.

25.07.2023 ОСОБА_6 призначено на посаду генерального директора російського ООО «ТОК «Поляна КАЗОК», про що у державних реєстрах РФ зроблено відповідні відмітки.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на пособництво державі-агресору, невстановлені досудовим розслідуванням громадяни України, з числа: акціонерів (засновників), керівників, осіб, залучених до фактичного управління господарською діяльністю зареєстрованого за законодавством рф ООО «ТОК «Поляна КАЗОК», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , організували продовження здійснення ООО «ТОК «Поляна КАЗОК» (ІПН рф , АРК, місто Ялта, вулиця Кірова, 169) протягом 2023-2024 років господарської діяльності в правовому полі РФ. При цьому вказана господарська діяльність здійснювалась у взаємодії, окрім іншого, з належними державі агресору - ГУП РК «КРЫМГАЗСЕТИ», ГУП РК «КРЫМЭНЕРГО», ГУП РК «ВОДОКАНАЛ ЮБК», ФГУП «ОХРАНА» РОСГВАРДИИ, «УПРАВЛЕНИЕ ВНЕВЕДОМСТВЕННОЙ ОХРАНЫ ВОЙСК НАЦИОНАЛЬНОЙ ГВАРДИИ РФ ПО РЕСПУБЛИКЕ КРЫМ».

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Айбар (Войкове) АРК), протягом липня 2023 року - грудня 2024 року, діючи за попередньою змовою з невстановленими на теперішній час особами, з числа: акціонерів (засновників), керівників, осіб, залучених до фактичного управління господарською діяльністю зареєстрованого за законодавством РФ ООО «ТОК «Поляна КАЗОК», які усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, будучи обізнаними про триваючу збройну агресію РФ проти України (в тому числі про факт повномасштабного вторгнення на територію України), введену Законом України №2198-ІХ від 14.04.2022 кримінальну відповідальність за пособництво державі-агресору, про заборони встановленні Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вчинила умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації рішень та дій держави-агресора.

17.04.2025 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 111-2 КК України, являється тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років.

Відповідно до інформування 3 управління ГУ «І» ДЗНД СБ України підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та на теперішній час постійно перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Постановою слідчого від 24.04.2025 підозрювану ОСОБА_6 оголошено у державний та міжнародний розшук, оскільки вона перебуває на території АР Крим.

Здійснення розшуку підозрюваних доручено співробітникам3 управління ГУ «І» ДЗНД СБ України.

Обставинами, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, є зібрані під час досудового розслідування докази.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких із речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, вважає за необхідне обрати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи матеріали, які долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання може бути розглянуто без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі - Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування та суду, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає, що відносно останньої необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_6 на виклики слідчого не з`являється, переховується від органу досудового розслідування та суду, в результаті чого останню оголошено в розшук. Також у випадку доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів»;

-ризик знищити, спотворити, сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження;

-ризик незаконного впливу на свідків, обґрунтовується тим, що з метою зміни останніми своїх показань ОСОБА_6 шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом може вчиняти вплив на таких осіб.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрювана ОСОБА_6 на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що ризики наведені в клопотанні слідчого наявні та відносно підозрюваної необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання судом враховано також усі наявні відомості, що характеризують особу підозрюваної.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає ОСОБА_6 заставу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 199, 202 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду, прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1