Справа № 173/2351/24
Номер провадження1-кп/173/61/2025
20 серпня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Порубаї, Кобеляцького району, Полтавської області, із середньою освітою, не одруженого, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-31 березня 2025 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області до покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,-
ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв фізичне, психологічне та економічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
Так, 14.11.2023 близько 19 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї стосовно своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу образ та грубої нецензурної лайки. 06.12.2023 стосовно ОСОБА_5 за вказаним фактом складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі № 173/3716/23 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення домашнього насильства.
Також, у період часу з 25.12.2023 по 27.12.2023, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив насильство в сім`ї стосовно своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме умисні дії економічного характеру, що полягали у розпоряджанні грошовими коштами та майном ОСОБА_6 без її згоди. За вказаним фактом 28.12.2023 стосовно ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення та постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2024 у справі № 173/282/24 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення домашнього насильства.
13.03.2024 близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив насильство в сім`ї стосовно своєї співмешканки ОСОБА_6 , а саме, умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погроз фізичною розправою та умисні дії фізичного характеру, що полягали у нанесенні ударів по голові та обличчю співмешканки ОСОБА_6 . 13.03.2024 відносно ОСОБА_5 за вказаним фактом складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, та постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2024 у справі № 173/947/24 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення домашнього насильства.
Незважаючи не неодноразове притягнення до відповідальності за вчинення домашнього насилля стосовно своєї співмешканки ОСОБА_6 , 27.03.2024 близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно своєї співмешканки ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи свої протиправні дії, умисно, цілеспрямовано вдарив в живіт потерпілу ОСОБА_6 . Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_6 зазнала фізичних страждань, що призвело до погіршення якості життя останньої.
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 290 від 17.05.2024 встановлено, що ОСОБА_6 в період вчинення стосовно неї протиправних дій будь-який психічний розлад не виявила і в даний час не виявляє. В період часу, що відноситься до вчинення стосовно неї протиправних дій, іспитована могла усвідомлювати характер та значення дій, вчинених стосовно неї.
Згідно з висновком судово-психологічної експертизи № СЕ-19/105-24/25 84-ПС від 28.06.2024 встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до встановлених в матеріалах кримінального провадження до потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у останньої виникли негативні зміни в структурі особистості, індивідуально-психологічних особливостях, емоційно-вольовій сфері, які перешкоджають її активному соціальному функціонуванню.
Потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до встановлених обставин в матеріалах кримінального провадження, спричинені психологічні страждання, які з огляду на їх деструктивний вплив та пролонгованість у часі є суттєвими.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву в якій просила розглядати кримінальне провадження без її участі, щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що потерпіла ОСОБА_7 його співмешканка. Разом проживають на протязі семи років. У потерпілої є сестра, яка не хоче щоб він проживав разом з нею. Пояснив, що дійсно, застосовував до потерпілої домашнє насильство як фізичне, психологічне так і економічне перебуваючи у стані сп`яніння. Другий раз притягається до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Був випадок, коли він бив потерпілу в живіт, розпоряджався грошовими коштами без згоди потерпілої. Шкоду за вчинене. Зараз, на протязі останніх двох місяців живуть без конфліктів, бо переїхали.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2025 більш суворим покаранням призначеним за цим вироком та зарахувати відбуту частину покарання за попереднім вироком. Застосувати до обвинуваченого програму для кривдників строком на 3 місяці. Стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 пояснив, що потерпіла претензій до обвинуваченого не має, просив суворо його не карати, бо останні помирились.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчиненні фізичного, психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у близьких відносинах.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 18.06.2025, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як високий. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливо без обмеження або позбавлення волі на певний строк. Висновок досудової доповіді має рекомендаційний характер.
Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім не дискримінаційний підхід, неупередженість. Цеозначає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, а саме 31.03.2025 вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, не відбута частина покарання складає 40 годин, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується з посереднього боку, обставин вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст. 126-1 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вказане у вироку кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив на протязі 2023 - 2024 років, тобто до ухвалення вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2025, яким він засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, а тому слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст.70 КК України.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2025, більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк остаточного покарання відбуте ним покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2025.
Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 91-1 КК України суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників, на строк 3 (три) місяці.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Витрати, пов`язані з проведенням судової психіатричної експертизи № СЕ-19/105-24/2584-ПС від 28.06.2024 на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 363-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2025, більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
У строк відбуття покарання зарахувати відбуте покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2025.
На підставі п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1