ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2470/22 Номер провадження 11-кп/814/692/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження №0000216 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 19 липня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Коростень Житомирської області, з професійною технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого, останній раз:

09.10.2018 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 28.12.2020 умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 12 днів,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за:

- ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

- ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.10.2018 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

По справі вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

05.02.2022 приблизно о 16.00 год, ОСОБА_8 перебуваючи на роботі за усним договором найму та здійснюючи охорону металевого контейнера, розташованого за адресою: пр. Полтавський 29/2 м. Кременчук Полтавської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи поряд з металевим контейнером за адресою: Полтавська область м. Кременчук пр. Полтавський, 29/2, шляхом вільного доступу проник всередину та повторно здійснив крадіжку пилососа «Bosch» Advanced Vac20», пилки торцювальної «Metabo KGS 216», перфоратора «Протон ПЄ-900/А», пилку циркулярну «Start Pro» SCS-2000, кутову шліфувальну машинку «Makita» GA5030, чим завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 12808 гривень 29 копійок. В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

21.02.2022 приблизно о 18 год 47 хв, перебуваючи в торговому залі магазину ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти № 1220 за адресою: Полтавська область м. Кременчук пр. Лесі Українки, 54-а, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно здійснив з полиці холодильної камери крадіжку Ікри 120г Рибкоппродукт лососевої Зернистої з/б у кількості 3-х банок, чим завдав матеріального збитку магазину ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти №1220, на загальну суму 692 гривень 25 копійок. В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викрадених майном розпорядився на власний розсуд.

07.04.2022 приблизно о 22 год 50 хв. ОСОБА_8 перебуваючи в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю належної уваги з боку мешканців будинку та вважаючи, що його дії будуть не поміченими, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно в умовах воєнного стану здійснив крадіжку валізи чорного кольору з перфоратором синьо-чорного кольору марки «Craft» моделі cbh-726 з 6 насадками до нього та молотка, чим завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 810 гривень. В подальшому, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій вказує, що суд не врахував те, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень він визнав, допомагав розслідуванню, щиро розкаявся, тому просить зменшити покарання, а також скасувати вирок в частині стягнення з нього процесуальних витрат за проведення експертиз.

Крім того від захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання захисника, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.ч. 2, 4 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинені кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів обвинуваченого, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, наявність обставин що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, новий злочин вчинив під час умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, на шлях виправлення не став та повторно вчинив крадіжки майна громадян, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, в межах санкцій ч.2 ст.185 КК України та ч.4 ст. 185 КК України із врахуванням правил призначення покарання за сукупністю вироків, та є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Щодо апеляційних вимог ОСОБА_8 про зменшення розміру судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, враховуючи наведений вище передбачений законом обов`язок обвинуваченого відшкодувати витрати, пов`язані із залученням експерта, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги з цих підстав.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон №3886-IX), яким внесено зміни до ст.51 КпАП України (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КпАП України (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_8 вчинив 21.02.2022; кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України 07.04.2022.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру складає 1240,5 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 епізодів від 21.02.2022 та 07.04.2022 розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2481 грн.

Як видно з мотивувальної частини вироку, сума майна, яке обвинувачений таємно викрав 21.02.2022 та 07.04.2022, є меншою, ніж визначена для кримінальної відповідальності у даному випадку (692,25 грн, та 810 грн відповідно).

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Приписами ч.3 ст.479-2 КПК України встановлено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таким чином, вирок суду підлягає до часткового скасування, а кримінальне провадження в цій частині до закриття за епізодами від 21.02.2022 та 07.04.2022, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 21.02.2022 та за ч.4 ст.185 КК за епізодом від 07.04.2022, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з вироку посилання на призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.185 КК України, за епізодом від 05.02.2022 до покарання, призначеного вироком суду першої інстанції 3 роки позбавлення волі та за сукупністю вироків, на підставі ст.71 КК України 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4