Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2487/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/508/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференці в залі суду в м. Житомирі судове провадження №286/2487/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 09 липня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчої СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Монастирище Черкаської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , громадянки України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 вересня 2025 року включно, із визначенням розміру застави, що становить 121 120 грн.,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 22.00 год. до 05.00 год, за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою. Вказує, що об`єктивні обставини свідчать про максимальне зменшення одних та відсутність інших вказаних в ухвалі ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зазначає, що не встановлено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Посилається на те, що слідчім суддею не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, неофіційно працює. Звертає увагу на те, що прокурором не надано доказів того, що підозрювана може утримуватися в умовах слідчого ізолятору. Вважає, що при визначенні розміру застави слідчім суддею не враховано матеріальний стан підозрюваної.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 09.07.2025 слідча СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб.

В обгрунтування клопотання слідча вказала, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватись окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 (далі - Указ),затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, передбачено, що у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні уведено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строкові на 30 діб.

Відповідно до пункту 3 Указу, окрім іншого, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до вимог п. 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 235/2025 від 15 квітня 2025 року строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 09.05.2025 строком на 90 діб.

При цьому, порядок і вичерпний перелік підстав, за яких громадяни України мають право на виїзд із України, а також перетин державного кордону, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану, визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1999 (у редакції від 25.08.2010 відповідно до постанови України № 724), - далі Правила.

Пунктом 26 Правил передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 і та 2-2 Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також пункті 214 цих Правил.

Відповідно до вимог п. 12 Правил, окрім іншого, у ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Таким чином, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 право на виїзд з України, а також перетин державного кордону громадянами України без наявних законних підстав тимчасово обмежено.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президентом України 24.02.2022 постановлено Указ № 65/2022 про оголошення та проведення загальної мобілізації протягом 90 днів з дня набрання чинності Указу, зокрема, на території Житомирської області, дія якого продовжена Указом Президента України № 236/2025 від 15.04.2025.

В порушення вказаних вище вимог, у точно невстановлені досудовим розслідуванням дату та час у ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, направлений на сприяння незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України наданням засобів та усуненням перешкод.

Так, у достовірно невстановлені досудовим розслідуванням дату та час ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою особистого збагачення за рахунок здійснених кримінально-протиправних дій, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи власні засоби мобільного зв`язку, зв`язалась з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка в свою чергу організувала її зустріч з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими попередньо обумовила організаційні процеси щодо сприяння їхньому переправленню через державний кордон України у напрямку республіки білорусь, визначивши дату особистої зустрічі з ОСОБА_7 в місті Києві.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, 08.07.2025, близько 12 години, ОСОБА_7 , використовуючи на праві оренди належний ОСОБА_13 легковій автомобіль марки «HYNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка не була обізнана про її злочинні наміри, прибула на вказаному транспортному засобі до прилеглої території Південного залізничного вокзалу, що знаходиться по вул. Георгія Кірпи, 4, м. Київ, де зустріла ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які в якості оплати за сприяння незаконного переправлення через державний кордон України надали ОСОБА_7 грошові кошти в сумі по 500 доларів США кожен, які остання отримала, тим самим сприяючи вказаним особам незаконному переправленню через державний кордон України з корисливих мотивів.

Після цього, ОСОБА_7 на легковому автомобілі марки «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхала з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 з м. Київ та всі разом направились до державного кордону України у напрямку с. Білка, Словечанської ТГ, Коростенського району, Житомирської області, попередньо самостійно визначивши маршрут руху та оминаючи стаціонарні блок-пости, тим самим сприяла вказаним особам незаконному переправленню через державний кордон України шляхом наданням засобів та усуненням перешкод.

Таким чином, ОСОБА_7 наданням засобів, усуненням перешкод та з корисливих мотивів, сприяла незаконному переправленню ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 через державний кордон України, однак, під час руху у напрямку до державного кордону України, в с. Ігнатпіль Овруцької ТГ, Коростенського району, Житомирської області, керований нею автомобіль марки «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходилися вищезазначені особи, 08.07.2025 близько 18 години було зупинено працівниками Державної прикордонної служби України.

09.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, виражених у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому з корисливих мотивів, щодо кількох осіб.

З метою попередження можливості продовження підозрюваною ОСОБА_7 злочинної діяльності (вчиняти нові кримінальні правопорушення), а також з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобіганням можливим спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідча просила застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000247 від 08.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

09.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Крім того, обгрунтованість підозри ОСОБА_7 стороною захисту не оспорюється, оскільки про це не йдеться в апеляційній скарзі.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваної ОСОБА_7 , її вік та стан здоров`я, майновий стан, та доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання, яке загрожує підозрюваній у разі доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, остання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду не маючи для цього жодних перешкод.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 може вчиняти спроби протиправного впливу на свідків будь-яким шляхом для зміни/відмови від показів останніх з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що вона свою вину не визнає.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останньої, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваної своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу і в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про те, що слідчім суддею не враховано, що підозрювана має постійне місце проживання, не судима та неофіційно працює, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вказані дані про особу слідчім суддею враховано, але вони не зменшують ризиків, встановлених під час розгляду клопотання.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурором не надано доказів того, що підозрювана може утримуватися в умовах слідчого ізолятору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки доказів протилежного стороною захисту не надано ні слідчому судді, ні апеляційному суду.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, розмір застави визначений слідчім суддею відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК Украни майже в мінімальних межах, і такий розмір колегія суддів вважає достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому доводи захисника щодо непомірного розміру застави є безпідставними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 09 липня 2025 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 вересня 2025 року включно, із визначенням розміру застави, що становить 121 120 грн. - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :