Єдиний унікальний номер 317/1969/25
Номер провадження 1-в/317/72/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про приведення вироку у відповідність до вимог закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполя, Республіка Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.26.10.2022 Саратським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 310, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

Відбуває покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 23.05.2023, яким засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку відносно нього у відповідність до закону у зв`язку з декриміналізацією діяння.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що те майно, за викрадення якого він засуджений, фактично належало йому, перебувало у нього вдома і він не міг його вкрасти. Справу було заведено через заяву його матері, з якою вони вже прийшли до порозуміння.

Представник органу виконання покарань у судовому засіданні зазначив про наявність підстав для задоволення клопотання.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, оскільки скоєне ОСОБА_5 кримінальне правопорушення не підпадає під декриміналізацію.

Вислухавши засудженого та представника органу виконання покарань, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Саратського районного суду Одеської області від 23.05.2023 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 26.10.2022 та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 місяць.

Строк покарання обраховано з дня ухвалення вироку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було викладено в новій редакції ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, відповідно до положень ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн., відповідно 50 відсотків від його розміру становить 1342,00 грн., а отже розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, з урахуванням змін внесених Законом № 3886-IX, становила 2684,00 грн.

Судом встановлено, що діяння, яке вчинене ОСОБА_5 28 березня 2023 року, полягало у викраденні мотоблоку вартістю 18657 гривень 10 копійок (стор. 2 вироку, абз. 3).

Таким чином, вказане діяння, скоєне ОСОБА_5 28 березня 2023 року, не було декриміналізоване, оскільки сума вартості викраденого майна за цим епізодом перевищує мінімально необхідну суму, якою визначається кримінальна караність діяння.

Інші доводи засудженого ОСОБА_5 суд не може взяти до уваги, оскільки вони стосуються незгоди з фактичними обставинами скоєного правопорушення. Оцінка такої незгоди є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанцій і не може бути предметом розгляду судом першої інстанції в порядку виконання вироків за статтями 537 та 539 КПК України.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку відносно нього у відповідність в зв`язку з декриміналізацією діяння залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1