Провадження №11-кп/824/2783/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора- ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миронівське Бахмутського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого -,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 09.05.2024, приблизно, о 16 годині 25 хвилин, керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «OpelVectra», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині просп. Любомира Гузара в м. Києві зі сторони бульвару Вацлава Гавела в напрямку вул. Гната Юри зі швидкістю, приблизно, 122 км/год., перевозив в якості пасажира ОСОБА_9 , який розташовувався на передньому пасажирському сидінні. Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 «а», 10.1, 12.4 та 12.9 б Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виявились у тому що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування автомобілем марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , під час якого, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати безпечну швидкість руху, умисно порушуючи швидкісний режим, нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, усвідомлюючи, що своїми односторонніми діями створив для себе умови, в яких позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, рухаючись у другій смузі проїзної частини просп. Любомира Гузара в м. Києві, зі сторони бульвару Вацлава Гавела у напрямку вул. Гната Юри, не переконався що зміна напрямку руху буде безпечною і не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав перестроювання праворуч, в процесі виконання якого не зміг ураховувати дорожню обстановку та, навпроти будинку № 46-Б по просп. Любомира Гузара у м. Києві не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив втрату його курсової стійкості, перебуваючи в стані заносу, виїхав в першу (крайню праву смугу) попутного напрямку руху проїзної частини, де здійснив наїзд на нерухомі припарковані автомобілі марки «Рено Сценік» н.з. НОМЕР_2 та «Джип Компас» н.з. НОМЕР_3 , після чого виїхав за межі проїзної частини праворуч, де здійснив наїзд на дерево.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: саден (без опису морфології) кінцівок, закритої травми живота; крововиливи у тканини паранефральної клітковини; розриву нирки (що займає 2/3 поверхні, з ушкодженням чашково-мискової системи), частковий розрив правого наднирнику; яка (травма) обумовила розвиток гемоперітонему (мініально відомим об`ємом до 1100, (мл) крові. Вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень та окремі морфологічні складові, виявлені тілесні ушкодження утворилися за рахунок дії тупого/тупих твердого/твердих предмету/предметів, у строк 09.05.2024 внаслідок автомобільної травми - травма пасажира у салоні автомобіля (який рухався) під час його зіткнення з перешкодою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання та, на підставі ст. 69 КК України, призначити ОСОБА_8 основне покарання у виді обмеження волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Свої вимоги мотивує тим, що призначене вироком суду покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого через суворість, оскільки судом не враховано в повній мірі дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, має позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також, наявність обставин, що у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Також, захисник звертає увагу, що суд не надав належної оцінки позиції потерпілого, який не наполягав на призначення суворого покарання.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти вимог апеляційної скарги, позицію потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та підтверджуються доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, не оспорювалися.

Так, відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Надаючи оцінку вироку в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого.

З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштований, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога, та лікаря психіатра не перебуває. Судом також враховано і думку потерпілого ОСОБА_9 , якій не наполягав на суровій мірі покарання оскільки примирився з обвинуваченим, матеріальних претензій до нього немає.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, молодий вік обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, судом першої інстанції призначено ОСОБА_8 основне покарання в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 286-1 КК України, та додаткове покарання в межах, встановлених санкцією інкримінованого кримінального правопорушення.

З урахуванням обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно порушуючи швидкісний режим, нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив втрату його курсової стійкості, перебуваючи в стані заносу, виїхав в першу (крайню праву смугу) попутного напрямку руху проїзної частини, де здійснив наїзд на нерухомі припарковані автомобілі після чого виїхав за межі проїзної частини праворуч, де здійснив наїзд на дерево, враховуючи наслідки, що настали в результаті ДТП для здоров`я потерпілого, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційних вимог захисника.

Обставини щодо відсутності претензій з боку потерпілого та відшкодування йому заподіяної шкоди заслуговують на увагу, однак на переконання колегії суддів в даному випадку не є підставою для призначення більш м`якого покарання.

З урахуванням встановлених обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника.

Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливе покарання через його суворість судом апеляційної інстанції не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286-1 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: