Справа № 644/2702/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові, кримінальне провадження за №0000191 від 15.02.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді старшого оператора 1 відділення електронної підтримки взводу управління роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 у військовому званні: «старший солдат», раніше не судимого, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

у с т а н о в и в:

15 лютого 2025 року приблизно о 11 год. 10 хв., ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «SsangYong Rexton» р.н. НОМЕР_2 (іноземної реєстрації), рухався по автомобільній дорозі «Чугуїв-Мілове» зі сторони м. Куп`янськ у напрямку селища Шевченкове зі швидкістю 70-80 км/год. Рухаючись по автомобільній дорозі «Чугуїв-Мілове» в районі 57 км +10 м, ОСОБА_5 , діючи необережно, не враховував дорожню обстановку, не обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, які б дозволяли постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, проявив неуважність не маючи перешкод технічного характеру, не переконався в безпеці руху, при проїзді вказаної ділянки автомобільної дороги, яка була покрита сніговим накатом, допустив неконтрольований рух автомобіля на праве розширення проїжджої частини зупинки громадського транспорту, де відбулося зіткнення із припаркованим автомобілем «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_3 , в послідуючому відбувся наїзд автомобілем «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_3 на ОСОБА_6 , який стояв біля водійських дверей автомобіля, чим ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок ДТП, водій автомобіля «ВАЗ 2101» ОСОБА_6 , загинув в кареті швидкої допомоги при госпіталізації до медичного закладу.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №10-12/439-С/25 від 21.03.2025, причиною смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стала закрита травма тулуба з множинними переломами кісток скелету, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку.

Згідно з висновком судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/121- 25/5496-ІТ від 10.03.2025 у даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля «SsangYong Rexton» р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , наявні невідповідності вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини його скоєння, як вони викладені вище.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, обвинуваченого та потерпілої і у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та суд упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , в межах висунутого йому обвинувачення та кваліфікації вчинених ним дій доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу освіту, проходить військову службу за мобілізацією на посаді старшого оператора 1 відділення електронної підтримки взводу управління роти радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_1 у військовому званні: «старший солдат», за місцем проходження служби характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття у вчиненому злочині, яке проявилося у фактичному визнанні своєї вини, в осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розумінні наслідків своїх дій та повне добровільне відшкодування родині померлого матеріальної та моральної шкоди, а також активне сприяння розкриттю злочину та судовому розгляду.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України є тяжким, вчиненим з необережності, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем ЗСУ, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зважаючи на викладене, з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, думки прокурора та потерпілої, яка вважала за доцільне призначити основне покарання у виді позбавлення волі без реального його відбуття, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому основного покарання у виді позбавлення волі передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в мінімальних розмірах.

Призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про доцільність призначення основного покарання із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати в сумі 19897,5 грн. понесені при проведенні судових експертиз № СЕ-19/121-25/5494-IТ від 17.03.2025, № СЕ-19/121-25/5495 - IТ від 19.03.2025 року, № СЕ-19/121-25/5496 - IТ від 10.03.2025 року проведених Харківським НДЕКЦ МВС України підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави.

Долю речових доказів, суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбуття призначеного йому за вироком основного покарання звільнити з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу, на час проходження військової служби командира військової частини, в подальшому органу пробації за місцем фактичного проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України витрати пов`язані з проведенням судових експертиз: № СЕ-19/121-25/5494-IТ від 17.03.2025, № СЕ-19/121-25/5495 - IТ від 19.03.2025 року, № СЕ-19/121-25/5496 - IТ від 10.03.2025 року, проведених Харківським НДЕКЦ МВС України у загальній сумі 19897,50 грн.

Після набрання вироком законної сили арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2025 року у справі №953/1607/25 на автомобіль «SsangYong Rexton» реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземна реєстрація) та автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 скасувати.

Речові докази: автомобіль «SsangYong Rexton» реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземна реєстрація) після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 , а автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1