Ухвала

14 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 527/719/23

провадження № 51-3196ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2025 року і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 14 червня 2023 року визнано винуватими та призначено покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Вироком Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2025 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено новий, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із судовим рішенням апеляційного суду, представник потерпілої подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вирок апеляційного суду та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушенням п. 4, п. 5 ч. 2 названої статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка її подає, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для його скасування, які, на її думку, були допущені судом під час винесення судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Представнику потерпілої необхідно врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Представник потерпілої стверджує про невідповідність призначеного апеляційним судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Однак скаржник не вказує мотивів необхідності призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на 1 рік більше, ніж призначено оскаржуваним вироком, а також яким чином саме такий розмір покарання досягне цілей, встановлених ст. ст. 50, 65 КК.

Також представником не наведено які доводи апеляційної скарги потерпілої не було оцінено апеляційним судом, внаслідок чого вирок цього суду, на думку скаржниці, підлягає скасуванню.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції визначено ст. 436 КПК, якою передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Всупереч наведеній нормі у касаційній скарзі представник потерпілої просить скасувати вирок апеляційного суду та ухвалити новий, що суперечить положенням ст. 436 КПК, оскільки суд касаційної інстанції не уповноважений ухвалювати вироки.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - сім днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.

Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати представнику потерпілої.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3