Справа № 496/1801/24
Провадження № 1-кп/496/146/25
У Х В А Л А

13 серпня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області заяву обвинуваченого ОСОБА_9 про відвід судді ОСОБА_2 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п. 11, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п. 11, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263КК України.

У судовому засіданні обвинувачений заявив відвід судді ОСОБА_2 . Свою заяву мотивує тим, що суддя ОСОБА_2 у судовому засіданні 30.07.2025 року під час дослідження доказів - відеозапису, який має також суттєве значення, не приділяв достатньої уваги перегляду цього відео. Суддя ОСОБА_2 ознайомлювався з матеріалами другої справи, яку йому передав один з помічників, які він в кінці засідання передав вказаному помічнику. Дані дії судді на думку обвинуваченого свідчать про упередженість судді і відсутності належної уваги до дослідження доказів. При такому складі суду обвинувачений позбавлений надії на справедливе рішення.

Захисник у судовому засіданні підтримала заяву обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти заяви обвинуваченого та вважав її не обґрунтованою, оскільки обставин визначених ст. 75 КПК України наведено не було.

Потерпіла та її представник у судовому засіданні заперечували проти заяви обвинуваченого та вважали такі дії обвинуваченого та його захисника направленні на затягування розгляду справи.

Суд, дослідивши заяву про відвід, вислухавши думку учасників судового засідання, вважає, що заява не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 75 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Разом із тим, доводи, обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_2 є безпідставні і надуманими припущеннями обвинуваченого щодо неналежної уважності судді ОСОБА_2 під час дослідження відеодоказів сторони обвинувачення.

Також, заявником не наведені обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді, а також згідно практики ЄСПЛ, судом, в ході розгляду заяв про відвід, не встановлено наявність певної особистої зацікавленості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у даній справі.

У справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої зацікавленості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Європейський суд у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказав, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Враховуючи вищевикладене, заявлений відвід судді ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369-372, 376, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_9 про відвід судді ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3