Номер провадження: 11-кп/813/1210/25
Справа № 496/4270/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

представник третьої особи ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2024 року, про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000294, внесеному до ЄРДР 25 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000294, внесеному до ЄРДР 25 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Підставою для повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив те, що органом досудового розслідування не дотримані вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, крім того, формулюючи підозру та складаючи обвинувальний акт, слідчий за погодженням процесуального керівника, не повністю виклав обставини справи дорожньо-транспортної пригоди, що має суттєво значення для повного та всебічного розгляду справи, про що також свідчить досліджений у підготовчому судовому засіданні відеозапис щодо подій ДТП, що інкримінується обвинуваченому.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в обвинувальні акті відносно ОСОБА_12 , відповідно до положень ст. 291 КПК України, викладені фактичні обставини справи, які на момент закінчення досудового розслідування встановлені органом досудового розслідування, надана правова кваліфікація кримінального правопорушення, чітко та конкретно сформульовано обвинувачення, що інкримінується ОСОБА_12 , яке складається з обставин, що свідчать про наявність доведених даних про подію ( час, місце та спосіб кримінального правопорушення)форму вини, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Звертає увагу, що судом в порушення ч. 4 ст. 291 КПК України до початку судового розгляду було досліджено відеозапис на якому зафіксований факт дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі викладеного просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

03 квітня 2025 року до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_13 , про скасування арешту з автомобіля марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині заборони користування, який накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 01 травня 2024 року в рамках кримінального провадження №0000294, внесеному до ЄРДР 25 квітня 2024 року.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_12 надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Захисник ОСОБА_14 повідомлена належним чином про дату та час апеляційного розгляду (а.с. 125 т.1) про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталась

Прокурор у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав з указаних у ній мотивів, просив її задовольнити та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 2 КПК України до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він вимогам ст. 291 КПК України відповідає.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував (а.с.1,7 т.1).

У свою чергу, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 8-12 т.1), розписка обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 13 т.1).

Як вбачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_12 при його складанні, дотримані вимоги ст. 291 КПК України, оскільки у ньому зазначені всі обов`язкові відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам закону, з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є головним, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. З огляду на це обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Саме частина обвинувального акта, де викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, а також правова кваліфікація правопорушення і встановлює межі судового розгляду кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини зазначив, що: "Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту» ( справа "Маттоціа проти Італії").

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Положення ч. 1 ст. 337 КПК України мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого вона повинна захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).

У ході апеляційного перегляду колегією суддів було установлено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 відповідає вимогам, визначеним ст.291 КПК України, оскільки при викладі фактичних обставин, існування яких буде доводити прокурор у ході розгляду судом пред`явленого обвинувачення, зазначено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.1 ст.91 КПК України).

На переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті фактичні дані, які нібито мали місце, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Апеляційний суд наголошує, що конкретність та доведеність обвинувачення досліджуються під час судового розгляду та оцінюються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення і не можуть бути предметом оцінки під час підготовчого судового засідання.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення рішення по суті перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, кваліфікації дій особи, зобов`язувати змінювати цей обсяг та/або статтю Закону України про кримінальну відповідальність, а також повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого.

На підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду, та в аспекті ст. 338 КПК України, не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду.

Висновок суду про те, що в обвинувальному акті слідчий за погодженням процесуального керівника, не повністю виклав обставини справи дорожньо-транспортної пригоди, що має суттєво значення для повного та всебічного розгляду справи, виходить за межі тих питань, які вирішуються під час підготовчого судового засідання, натомість суд таким чином надав оцінку фактичним обставинам, викладених в обвинувальному акті, що відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору з цих підстав, фактично вийшов за межі тих питань, які вирішуються під час підготовчого провадження, та посилання на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта, є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.

Щодо клопотання представника власника майна ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_13 , про скасування арешту майна, апеляційний суд зазначає наступне.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В рамках кримінального провадження №0000294, внесеного до ЄРДР 25 квітня 2024 року, ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 01 травня 2024 року накладено арешт без права розпорядження, відчуження, користування на тимчасово вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.04.2024 року, зокрема, автомобіль марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_13 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Абзацом 1 ч. 1 ст. 174 КПК України встановлено право особи (підозрюваного, обвинуваченого, її захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, яка не була присутня при розгляді питання про арешт майна) заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

За наслідками розгляду такого клопотання арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України).

Поряд з тим, ч. 4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Апеляційний суд, з огляду на вимоги ст. 33 КПК України, розглядає апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2024 року про повернення обвинувального акту скасовано, та призначено новий судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотанням представника власника майна ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_13 , про скасування арешту з автомобіля марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає вирішенню під час підготовчого судового засідання відповідно до ч.3 ст.315 КПК України.

Враховуючи, зазначене вище клопотання представника власника майна ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_13 , про скасування арешту на майно слід повернути особі, яка його подала.

Разом з тим апеляційний суд роз`яснює, що повернення клопотання про арешт майна не позбавляє права повторного звернення до суду у порядку та у спосіб визначений чинним КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 291, 315, 370, 397, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргупрокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 грудня 2024 року, про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000294, внесеному до ЄРДР 25 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні 0000294, внесеному до ЄРДР 25 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Клопотання представника власника майна ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_13 , про скасування арешту у порядку статті 174 КПК України, - повернути особі, яка його подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3