ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2694/25 Справа № 201/7759/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року у кримінальному провадженні №00095 від 21 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Центрального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком до 28 вересня 2025 включно із визначенням альтернативної застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят п`ять тисяч) гривень, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики, які були встановлені раніше, зокрема: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілих, також судом зазначено, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. При наданні оцінки вказаним прокурором ризикам, судом враховано тяжкість, суспільний інтерес та обставини вчинення інкримінованих злочинів, саме у складі організованої групи за попередньою змовою, з погрозою застосування насильства до потерпілої.

Звернута увагу, на те, що обвинуваченому відомі анкетні дані та місце проживання як потерпілої так і свідків та інших співучасників злочину, а тому перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може здійснювати на останніх незаконний вплив з метою надання тих чи інших показів на його користь. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є також вагомим з огляду на те, що обвинувачений є особою раніше судимою, який легального джерела доходу не має, вчинив інкриміновані злочини з корисливим мотивом.

За урахуванням тяжкості інкримінованих злочинів, даних про особу обвинуваченого та його майнового стану судом визначено альтернативну заставу.

В апеляції:

-обвинувачений просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає про недоведеність заявлених ризиків, оскільки прокурором до клопотання не долучено жодного належного доказу на наведених ним ризиків. Вважає, що більш м`який запобіжний захід буде менш обтяжливим та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, а також існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Крім того встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності та життя і здоров`я особи, за які передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі з конфіскацією майна, судовий розгляд кримінального провадження триває, усі свідки та потерпіла, ще не допитані, що може спонукати обвинуваченого до спроби уникнути покарання шляхом переховування від суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, враховується, що обвинувачений перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не працевлаштований, легального джерела доходу не має, що може додатково спонукати до протиправної діяльності, з метою отримання коштів на існування.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу, які під час судового провадження ще не допитані є вагомим, оскільки обвинуваченому відомі їх як анкетні дані так і місця проживання, а тому з огляду на характер інкримінованих злочинів, а також того факту, що останні надають викривальні покази, ризик незаконного впливу існує.

Апеляційні доводи обвинуваченого не містять нових даних, які не були відомі суду та відповідно яким надана належна правова оцінка, при цьому ствердження ОСОБА_6 щодо його можливої належної процесуальної поведінки ґрунтується лише на припущення, оскільки через саме своєчасне застосування запобіжного заходу вдалося запобігти існуючим ризикам.

При наданні оцінки доводам обвинуваченого щодо можливості запобігання ризикам у менш обтяжливий спосіб, колегія суддів враховує тяжкість, характер та суспільний інтерес інкримінованих злочинів, а також відсутність соціально стримуючих факторів, у їх запобіганні.

Також колегія суддів погоджується з визначеним розміром застави, який встановлено, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та майнового стану, застава у визначеному розміру у даному випадку не є непомірною і буде цілком достатньою для виконання процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підстав для зменшення застави та визначення її у мінімальному розмірі, з огляду на дані про особу обвинуваченого, не вбачається.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду та вважає, що вказані ризики є виключно вагомими і не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеною заставою.

Колегія приймає до уваги, що справа перебуває на стадії судового розгляду, водночас, враховуючи те, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також зважаючи на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому необхідно акцентувати увагу суду першої інстанції на необхідності дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу обвинуваченого, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025 року у кримінальному провадженні №00095 від 21 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4