Справа № 346/268/25
Провадження № 1-кп/346/432/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/432/25, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09.10.2024 року за № 0000716, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , уродженця с. Новосілка Заліщицького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючого, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

09.10.2024 року приблизно о 08:00 год. у світлу пору доби, на сухому асфальтному дорожньому покритті, водій ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем марки «Меrsedes Benz Sprinter», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », та рухався прямою ділянкою автомобільної дороги, що в м. Коломия, по вул. Січових Стрільців, Івано-Франківської області, у напрямку до площі Привокзальна в м. Коломия Івано-Франківської області, де в подальшому припаркував вище вказаний керований ним автомобіль на правому узбіччі вказаної вулиці, навпроти Коломийського економіко-правового фахового коледжу ДТЕУ для подальшого виванження товару.

В цей час, біля правого краю проїзної частини дороги по вул. Січових Стрільців в м.Коломия, в напрямку руху автомобіля марки «Меrsedes Benz Sprinter», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », та біля передньої частини останнього, знаходилася ОСОБА_7 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала прибирання проїзної частини дороги і тротуару від опалого листя та сміття.

Після закінчення вивантаження товару ОСОБА_5 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перед передньою частиною керованого ним автомобіля пішохода, яка здійснювала прибирання проїзної частини дороги, а також всупереч вимогам пункту 10.1 ПДР України, відповідно до якого перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить загрози іншим учасникам руху, розпочав рух автомобілем прямо у напрямку до площі Привокзальна в м. Коломия Івано-Франківської області, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка здійснювала прибирання проїзної частини дороги від опалого листя праворуч по ходу його руху.

При цьому обвинувачений порушив такі вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5, який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.1.10, в частині терміну «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися;

підпункти «б», «д» п. 2.3, в яких зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1, який вказує, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.3, який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення обвинуваченим вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 2-6 ребер справа, закритого перелому руків`я грудини, закритих переломів кісток тазу (праві і ліві лобкові та сідничні кістки), закритого перелому крижової кістки, закритого перелому правої стегнової кістки в ділянці великого верлюга, розриву ключично-акроміальних з`єднань обабіч, закритих переломів поперечних відростків 3, 4, 5 поперекових хребців, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя в момент спричинення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті. При цьому обвинувачений суду пояснив, що, 09.10.2024 року близько 08:00 год., проходячи стажування, рухався на вищевказаному автомобілі та розвозив товар. Перебуваючи в м. Коломия, по вул. С.Стрільців, біля кафе «Фест гриль», він припаркував автомобіль та під час розвантажування товару бачив потерпілу, яка замітала тротуар, та знаходилась по ходу руху вказаного автомобіля з правої сторони, перед передньою його частиною. Надалі, закинувши ящики в багажне відділення останнього, сів за кермо та розпочав рух, при цьому відчув, як на щось наїхав. Він зупинився та побачив, що наїхав на потерпілу, вийшов з транспортного засобу та викликав швидку та поліцію. Під час перебування потерпілої в лікарні здійснював оплату її лікування, про що свідчать наявні у нього відповідні чеки, та вживав заходів щодо примирення із нею, яка написала власноручну розписку, що претензій до нього не має. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася. Згідно з даними повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 від 16.01.2025 року, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 22-23).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Прокурор просить призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст.286 КК України, а саме в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. Прокурор просить також вирішити питання про долю речових доказів.

Захисник просить призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, а саме в сумі 51 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на мінімальний строк, врахувавши, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдані потерпілій збитки, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, є нетяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а. п. 58), його молодий вік (а. п. 60), позитивно характеризується за місцем проживання (а. п. 59, 62), на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 56-57), одружений (а. п. 65), має на утриманні одну малолітню дитину (а. п. 64), його відношення до вчиненого, а також те, що на час дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння не перебував (а. п. 54). При цьому, суд не бере до уваги долучені захисником копії квитанцій на підтвердження відшкодування завданих потерпілій збитків, оскільки відсутні дані, що вони стосуються лікування саме потерпілої (відповідного призначення лікарем), а також більшість з яких є нечитабельними, що позбавляє можливості їх дослідження судом.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.286 КК України, а саме у виді штрафу в мінімальному розмірі, з позбавленням права керувати транспортними засобами. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому вказаного покарання.

Щодо призначення додаткового покарання суд зазначає наступне.

Правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини ст.ст. 286, 286-1 КК України, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК України. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його обставини, зокрема, що обвинувачений, керуючи технічно справним автомобілем, у світлу пору доби, на сухому асфальтному покритті, у нескладній дорожній ситуації, допустив наїзд на пішохода, грубо порушивши вимоги Правил дорожнього руху, що вказують на те, що обвинувачений, під час керування ним транспортними засобами, створює підвищену суспільну небезпечність для інших учасників дорожнього руху, суд вважає, що до нього слід застосувати додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами у межах строку, визначеного санкцією ч.1 ст. 286 КК України. Підстав для не призначення обвинуваченому додаткового покарання, що передбачене в санкції ч. 1 ст.286 КК України, як обов`язкове, судом під час розгляду кримінального провадження не встановлено.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Розмір процесуальних витрат на залучення експерта (за проведення інженерно-транспортної експертизи) складає 3 183,60 грн. та підлягає стягненню з обвинуваченого відповідно до правил ч.1 ст.124 КПК України.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України скасуванню підлягає арешт, накладений на вказаний транспортний засіб.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Речовий доказ - автомобіль марки «Меrsedes Benz Sprinter», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 , вважати повернутим останньому.

Скасувати заходи забезпечення у виді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.10.2024 року, на автомобіль марки «Меrsedes Benz Sprinter», реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1