УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 551/331/24

провадження № 51-1339 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 03 липня 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 березня 2025 року,

Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини

Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 03 липня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 березня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення. В порядку ч. 2 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) вирок місцевого суду змінено, виключено з наведеного у вироку формулювання обвинувачення, визнаного місцевим судом доведеним, твердження про перебування ОСОБА_5 у момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. В іншій частині вирок залишено без зміни.

Суд визнав ОСОБА_5 винуватим в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Як установив суд, 16 листопада 2023 року близько 03:45 год, ОСОБА_6 прийшов до житлового будинку, який належить обвинуваченому ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 , де ногами став на підвіконник вікна спальної кімнати, у якій, на той час, знаходився останній. Відчинивши квартирку та тримаючись руками за решітку, ОСОБА_6 просунув голову у вікно і запропонував ОСОБА_5 вживати спиртні напої. З цього приводу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої обвинувачений, діючи з прямим умислом, взявши молоток, наніс ОСОБА_6 чотири удари в ділянку лобної частини голови, два удари по кисті лівої руки і два удари по кисті правої руки. Після цього, ОСОБА_6 , висунувши голову з вікна будинку, впав на землю поруч з житловим будинком та в подальшому покинув домогосподарство.

Внаслідок умисного нанесення ударів молотком, ОСОБА_5 спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до тяжких та легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок отримання тілесних ушкоджень у вигляді тупої травми голови, що призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку, перелому кісток черепа, ускладнившись набряком речовини головного мозку, смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 на подвір`ї власного домогосподарства, що по АДРЕСА_2 .

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , посилаючись на ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), вказує на суворість призначеного покарання, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 у цій частині та, із застосуванням ст. 69 КК, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник вказує, що ОСОБА_5 правдиво розповів про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, добровільно видав молоток, яким завдавав удари потерпілому ОСОБА_6 , визнав свою вину у скоєному та готовий відбувати призначене судом покарання, шкодував про свою поведінку по відношенню до потерпілого, каявся та наголошував, що не хотів спричинити йому суттєвих ушкоджень, крім того, протягом всього часу досудового розслідування він не відмовлявся від участі у всіх слідчих діях, заявляв клопотання з метою встановлення істини у справі, що є також пом`якшувальною обставиною.

Захисник звертає увагу, що попередня поведінка її підзахисного щодо невизнання ним вини, пов`язана не з метою уникнення покарання, а із нерозумінням того, як потерпілий отримавши удари молотком, міг ще два дні вільно пересуватись без сторонньої допомоги, носити важкі речі і померти від завданих ударів лише за декілька днів. Зазначає, що у свідомості обвинуваченого не було конкретизованого умислу на завдання потерпілому ударів молотком у життєво-важливий орган - голову та позбавлення його життя. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 мав всі підстави для сумніву, що саме ним було завдано смертельні удари потерпілому.

Таким чином, за наявності пом`якшуючих обставин: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, та з урахуванням характеризуючи даних про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, зваживши також на позицію потерпілого, який не просив суд суворо карати обвинуваченого, суд може застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 69 КК.

Мотиви Суду

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 місцевий суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , ні органами досудового розслідування, ні судом не встановлено.

Суд також взяв до уваги часткове визнання ОСОБА_5 своєї вини, а його позицію щодо неумисного нанесення потерпілому ударів молотком у життєво важливий орган - голову, суд оцінив як спосіб пом`якшення ролі у вчиненому.

Суд критично віднісся до позиції ОСОБА_5 в судових дебатах щодо його щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, оскільки останній в ході судового слідства частково визнав свою вину у вчиненому, надав показання, спрямовані на пом`якшення його ролі у конфлікті, який виник з ОСОБА_6 , у результаті якого настала його смерть. При цьому, суд зазначив, що відсутність жалю про вчинене, негативної оцінки злочину, бажання виправити ситуацію, що склалася, демонстрації готовності понести заслужене покарання, не свідчить про наявність щирого каяття, а посткримінальна поведінка ОСОБА_5 , зокрема, бажання уникнути відповідальності за вчинене, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук, не може вказувати про наявність у нього такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину.

Разом із тим, місцевий суд виключив з обсягу пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, урахувавши наведене, у тому числі й думку потерпілого, який при вирішенні питання про покарання покладався на розсуд суду, місцевий суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у мінімальних межах санкції ч. 2 ст.121 КК, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК суд не знайшов у зв`язку з відсутністю передумов, за яких вони можуть бути застосовані.

Із зазначеною позицією місцевого суду погодився й апеляційний суд. Відповідно до змісту ухвали, цей суд, перевіривши доводи щодо суворості призначеного покарання навів переконливі мотиви, з яких визнав їх неприйнятними.

Так, спростовуючи доводи щодо безпідставного незастосування місцевим судом при призначенні ОСОБА_5 покарання положень ст. 69 КК, це суд обґрунтовано зазначив, що застосування вимог цієї статті можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Разом із тим, місцевий суд слушно зазначив про відсутність у його діях щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 у ході судового розгляду частково визнав свою винуватість у вчиненому злочині, надаючи показання, зазначав про можливо випадкове заподіяння ОСОБА_6 удару молотком у голову, не висловив дійсно щирого, справжнього каяття.

Крім того суд апеляційної інстанції звернув увагу й на те, що поведінка обвинуваченого не була проявом сприяння розкриттю злочину та такою, що направлена саме на активну та ініціативну допомогу слідству в установленні нових, невідомих фактів і обставин кримінального правопорушення. Так, після повідомлення про підозру та отримання клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування та ухилявся від явки до слідчого судді, у зв`язку з чим його було оголошено в розшук і затримано на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 із метою приводу, що свідчить про його неналежну процесуальну поведінку й навпаки перешкоджання досудовому слідству.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого суду про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства та необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, але в мінімальному розмірі, а, з огляду на відсутність декількох обставин, які би пом`якшували покарання та водночас істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК, суд не знайшов.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, що відповідає мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 121 КК є співрозмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і не може вважитися явно несправедливим внаслідок суворості.

З такими висновками погоджується і колегія суддів. Підстав для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом із застосуванням положень ст. 69 КК, як про це йдеться в касаційній скарзі, суд не вбачає, з огляду на відсутність передумов, визначених цієї правовою нормою.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій є обґрунтованими та відповідають вимогам статей 370, 419 КПК.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 03 липня 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 березня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3