ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року

м. Київ

справа № 758/428/24

провадження № 51-1550км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції

засудженої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року, постановлену стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК, і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК її звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком 27 вересня 2023 року приблизно о 09 год до ОСОБА_6 , яка представилась працівником АЗС «WOG», звернулася ОСОБА_8 з метою придбання талонів на паливо по низькій ціні, але оскільки дана пропозиція, за словами ОСОБА_6 , діяла до 10 год вона запропонувала ОСОБА_8 перерахувати грошові кошти за талони на паливо на банківську картку № НОМЕР_1 , на що остання погодилась і, будучи введеною в оману, приблизно о 09 год 05 хв, здійснила грошовий переказ зі своєї банківської карти № НОМЕР_2 на банківську карту АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_9 , у сумі 3 040 грн.

Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 заволоділа перерахованими на банківську картку грошовими коштами ОСОБА_8 на загальну суму 3 131 грн, однак талони на паливо їй не віддала та грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3 040 грн.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, ОСОБА_6 зателефонувала своїй знайомій ОСОБА_10 та запропонувала останній придбати у неї талони на пальне, на що остання у свою чергу повідомила, що не користується автомобілем та запропонує це своїм колегам та друзям.

27 вересня 2023 року приблизно о 10 год до ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_11 з метою придбання талонів на паливо по низькій ціні і домовився з нею про зустріч за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 27 вересня 2023 року, приблизно о 10 год 05 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи всередині приміщення за вказаною вище адресою, отримала від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 25 280 грн за талони на пальне. Однак талони на паливо потерпілому не віддала та грошовими коштами розпорядилася на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 25 280 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі, і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження вимог касаційної скарги, прокурор зазначає про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Зазначає про те, що апеляційним судом не наведено належного обґрунтування застосування до ОСОБА_6 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. Поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_6 явно схильна до вчинення суспільно небезпечних діянь, не має наміру змінювати свій злочинний спосіб життя, зокрема, працевлаштуватися та наполегливо прагне незаконно збагачуватись за рахунок чужого майна.

Також зазначає, що судом проігноровано думку потерпілих, яким так і не була відшкодована шкода.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просила задовольнити касаційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Засуджена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просили залишити без задоволення касаційну скаргу прокурора, а оскаржуване судове рішення - без зміни.

Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновок суду про доведеність винуватості та кваліфікація дій засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК, у касаційній скарзі не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

Натомість у касаційній скарзі прокурор зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам статей 370, 419 КПК.

Відповідно до статті 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 статті 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку. Отже, ухвала апеляційного суду має відповідати вимогам статті 370 КПК.

Крім того, відповідно до вимог статті 419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути проаналізовані всі доводи апеляції, на кожен з яких суд повинен надати вичерпну відповідь та навести детальні мотиви прийнятого рішення. Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд в ухвалі зазначає підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Наведених вимог процесуального закону суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги прокурора, на переконання колегії суддів, не дотримався.

Так, вироком Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК, і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК її звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 2 статті 190 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Окрім того, в апеляційній скарзі прокурора наводилися аргументи щодо необхідності застосування при призначенні покарання ОСОБА_6 положень частини 4 статті 70 КК та статей 71, 72 КК.

Обґрунтовано відхиляючи доводи прокурора щодо необхідності застосування при призначенні покарання ОСОБА_6 положень частини 4 статті 70 КК та статей 71, 72 КК, суд апеляційної інстанції доводи прокурора щодо правильності застосування до обвинуваченої інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням належним чином не розглянув, зазначивши лише, що він погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки, в даному випадку звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, а відтак, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої через м`якість - є безпідставними.

За наслідками апеляційного розгляду скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2024 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Колегія суддів уважає слушними доводи касаційної скарги прокурора про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам процесуального закону, в якій не зазначено мотиви правильності застосування до ОСОБА_6 положень статті 75 КК, тоді як в апеляційній скарзі прокурор ставив питання про скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку з призначенням покарання, яке слід відбувати реально.

З огляду на наведене, висновок апеляційного суду про законність рішення суду першої інстанції щодо можливості виправлення ОСОБА_6 із застосуванням статті 75 КК, є передчасним та належним чином не вмотивованим, у зв`язку з чим ухвала апеляційного суду є такою, що не відповідає вимогам статті 419 КПК.

Враховуючи викладене, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3