Справа№ 953/7782/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, яке внесене 02.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001111, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курилівка, Харківська обл., громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

16.06.2025 близько 14:00 ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) перебував в районі житлового будинку АДРЕСА_2 , де на доріжці між будинками виявив банківську карту з безконтактним чіпом АТ КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 ) та є офіційним документом відповідно до Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-12, Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 № 2346-3, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 № 851-4, ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом, оскільки за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти являється засобом доступу до банківських рахунків, та яку без нагляду залишила потерпіла ОСОБА_5 .

У цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, реалізовуючи який, діючи умисно, таємно, протиправно та незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_4 поклав до кишені свого одягу банківську карту АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, таким чином викрав вказану банківську картку та у подальшому шляхом безконтактної оплати здійснив грошові розрахунки за товари викраденою банківською карткою.

Отже, за вказаними обставинами ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2025 близько 14:00 ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадену ним раніше банківську карту АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на вчинення декількох тотожних протиправних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром, спрямованим на таємне викрадення всіх грошових коштів з привласненої ним банківської картки, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок інших осіб, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, строк дії якого неодноразово продовжено, в тому числі Указом Президента України № 4356-1Х від 16.04.2025 строком на 90 діб на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, упевнившись, що його протиправні дії є таємними і непомітними для оточуючих, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи у користуванні раніше викрадену безконтактну банківську карту банку АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 , впевнившись, що при розрахунку даною карткою по терміналу не потрібно вводити пін-код доступу до вказаної картки, вирішив цим скористатись, та здійснив безконтактний розрахунок вказаною банківською карткою за придбання товарів в наступних торгових точках: 16.06.2025 о 14:28 у магазині ТОВ "Посад Рітейл" за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій, буд. 88 на суму 83 грн; 16.06.2025 о 14.29 у кіоску "Аттика 285" за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій, буд. 88 на суму 357,80 грн; 16.06.2025 о 14:34 у кіоску "ТТ703" на суму 364 грн; 16.06.2025 17:08 у кіоску "ТТ703" на суму 84 грн; 16.06.2025 о 17:59 у магазині "ПП Ніка Плюс Р" за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, буд. 6, на суму 480,00 грн; 16.06.2025 о 18:04 у магазині за адресою: м. Харків, вул. Ощєпкова на суму 479,00 грн; 16.06.2025 о 18:06 у магазині за адресою: м. Харків, вул. Ощєпкова на суму 280,00 грн; 16.06.2025 18:11 у магазині "ПП Ніка Плюс Р" за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, буд. 6 на суму 435,00 грн; 17.06.2025 о 05:48 у магазині ТОВ "Посад Рітейл" за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, буд. 11 на суму 124,50 грн; 17.06.2025 05:50 у магазині ТОВ "Посад Рітейл" за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, буд. 11 на суму 385 грн; 17.06.2025 о 05:58 у магазині ТОВ "АТБ-маркет" за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, буд. 12а на суму 465,02 грн; 17.06.2025 06:09 у магазині ТОВ "Посад Рітейл" за адресою: м. Харків, вул. Героїв Харкова, буд. 212 на суму 434,50 грн; 17.06.2025 о 06:14 у магазині ТОВ "Посад Рітейл" за адресою: м. Харків, вул. Ощєпкова, буд. 1 на суму 466,40 грн; 17.06.2025 о 06:30 у магазині "Кисет" за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, буд. 2 на суму 358 грн; 17.06.2025 о 06:34 у магазині "Кисет" за адресою: м. Харків, вул. Хабарова, буд. 2 на суму 444 грн; 17.06.2025 о 07:09 у кіоску "TТ703" на суму 453 грн; 17.06.2025 о 12.09 у кіоску "Аттика 285" за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій, буд. 28 на суму 178,90 грн; 18.06.2025 о 05.47 у магазині ТОВ "Посад Рітейл" за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій, буд. 88 на суму 83 грн; 18.06.2025 о 05:58 у магазині ТОВ "АТБ-маркет" за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 102а на суму 164,10 грн.

Отже, внаслідок злочинних протиправних умисних дій ОСОБА_4 , спричинено потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 6 119,22 грн.

Відповідно, ОСОБА_4 за вказаними обставинами обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони обвинувачення та захисту.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винним та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік та покласти на нього обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Також прокурор просив скасувати застосований арешт, картку повернути власниці, інші речові докази (копії відеозаписів) залишити в матеріалах кримінального провадження. Зазначила, що необхідності в продовження застосованого запобіжного заходу (домашній арешт) немає, процесуальні витрати у провадженні відсутні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування правопорушень (зазначив, що інформація в акті відповідає дійсності), підтвердивши та пояснивши про обставини, викладені в обвинувальному акті. Під час визначення покарання покладався на розсуд суду.

Потерпіла у судове засідання не з`явилась. 03.09.2025 до суду надійшла заява, в якій вона просила підготовче засідання, судовий розгляд, судові дебати проводити без її участі. Інші учасники кримінального провадження проти розгляду справи за відсутності потерпілої не заперечували, а тому суд ураховуючи позицію потерпілої та інші учасників дійшов висновку про можливість проведення розгляду за її відсутності.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінальних правопорушень, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

Показання ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб і інші обставини скоєння правопорушення обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 здійснив викраденні офіційного документу з корисливих мотивів та таємне викрадення чужого майнавчинене в умовах воєнного стану, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: викраденні офіційного документу з корисливих мотивів та таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючі обставини це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.01.2024 у справі №283/2169/19, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону вказує, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРКП (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, зазначив, що у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Також суд враховує і думку прокурора про наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття у судовому засіданні і активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не встановив.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченій у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; розлучений; офіційно не працевлаштований; на утриманні нікого не має; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень (проступок та тяжкий злочин), даних про особу обвинуваченого (раніше не судимий в силу ст. 89 КК України); на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває), наявність пом`якшуючої обставини і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік шість місяців, а за ч. 4 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі і застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65 67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства", заяви № 43759/10 та 43771/12, зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Застосоване покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи "Бакланов проти Росії" від 09.06.2005, "Фрізен проти Росії" від 24.03.2005, "Ісмайлова проти Росії" від 29.11.2007).

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Арешт майна.

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ухвалою від 03.07.2025 наклав арешт шляхом заборони розпорядження, користування та відчуження банківської карти АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт, накладений ухвалою суду від 03.07.2025.

Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні

Запобіжний захід.

Відносно ОСОБА_4 ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.07.2025 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про продовження запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст. 177 КПК України, для продовження до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає

Керуючись ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який обчислюється з моменту проголошення вироку.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не продовжувати.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 03.07.2025 (справа № 953/6935/25, н/п № 1-кс/953/4973/25) на банківську карту АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після набрання вироком законної сили речові докази: банківську карту АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , яка знаходиться у камері речових доказів Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області, належну ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути ОСОБА_5 , як власниці.

Речові докази: Копії відеозаписів від 16.07.2025 та 17.07.2025 з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження магазину "Аттика" що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Наталії Ужвій, буд. 88, магазину ТОВ "АТБ-маркет", що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, буд 12а, які поміщено на компакт диск DVD-R залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_6