Справа № 703/2789/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла кримінальне провадження від 10.04.2025 під №0000089 за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із вчиненням особою у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 162 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з не повноюсередньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 23.03.2025 близько 13 години 00 хвилин, діючи протиправно, шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння,розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ,де в подальшому, шляхом виймання віконного скла, через віконний отвір, порушуючи, тим самим, недоторканість житла особи, незаконно проник до будинку за вищевказаною адресою, без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника вказаного будинку, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла.

Він же, 27.03.2025 близько 14 години, діючи протиправно, шляхом вільного доступу, зайшов на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , де в подальшому, шляхом злому частини задньої стіни веранди, порушуючи, тим самим, недоторканість житла особи, незаконно проник до будинку за вищевказаною адресою, без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника вказаного будинку, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла.

Він же, 28.03.2025 близько 05 години 00 хвилин, діючи протиправно, перелізши через паркан потрапив на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , де в подальшому, шляхом відкриття защіпки, порушуючи, тим самим, недоторканість володіння особи, незаконно проник до господарського приміщення, за вищевказаною адресою, без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника домоволодіння, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння.

Він же, 28.03.2025 близько 17 години 00 хвилин, діючи протиправно, шляхом вільного доступу, зайшов на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , де в подальшому, шляхом відкриття дверей, порушуючи, тим самим, недоторканість житла особи, незаконно проник до будинку, за вищевказаною адресою, без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника вказаного будинку, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла.

Він же, 30.03.2025 близько 10 години 00 хвилин, діючи протиправно, шляхом вільного доступу, зайшов на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , де в подальшому, шляхом відкриття дверей, порушуючи, тим самим, недоторканість житла особи, незаконно проник до будинку, за вищевказаною адресою, без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника вказаного будинку, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла.

Він же, 01.04.2025 близько 21 години 00 хвилин, діючи протиправно, перелізши через паркан потрапив на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_12 , де в подальшому, шляхом відкриття дверей, порушуючи, тим самим, недоторканість володіння особи, незаконно проник до приміщення літньої кухні, за вищевказаною адресою, без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника домоволодіння, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння.

Він же, 02.04.2025 близько 07 години 00 хвилин, діючи протиправно, перелізши через паркан потрапив на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_13 , де в подальшому, шляхом злому навісного замка, порушуючи, тим самим, недоторканість володіння особи, незаконно проник до приміщення погребу, за вищевказаною адресою, без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника домоволодіння, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння.

Він же, 02.04.2025 близько 14 години 00 хвилин, діючи протиправно, шляхом вільного доступу, зайшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , де в подальшому, шляхом відкриття дверей, порушуючи, тим самим, недоторканість володіння особи, незаконно проник до приміщення погребу, за вищевказаною адресою, без дозволу на те власника, чим порушив особисті права власника домоволодіння, передбачені ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 30.04.2025 № 257 встановлено, що у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, до якого відносяться скоєння інкримінованих йому правопорушень та на даний час, виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на широфреніюпараноїдну з безперервним перебігом, актуальною галюцинаторно-маячною симптоматикою, грубою психопатоподібною поведінкою асоціального спрямування та з проявами агресивності.

На теперішній час у ОСОБА_4 виявляються прояви хронічного психічного захворювання на широфреніюпараноїдну з безперервним перебігом, актуальною галюцинаторно-маячною симптоматикою, грубою психопатоподібною поведінкою асоціального спрямування та з проявами агресивності, через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих діях і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом потребує застосування примусового заходу медичного характеру, госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення суспільно-небезпечних діянь.

Таким чином, дії ОСОБА_4 мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке кваліфікується за ч.1ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.В судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , психічний розлад якого не перешкоджає його участі в судовому засіданні, у присутності його законного представника та захисника, підтвердив свою причетність до обставин, які викладені у фабулі клопотання прокурора про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Від надання більш детальних пояснень відмовився.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 звернулись до суду з письмовими заявами згідно яких не заперечували що до задоволення клопотання прокурора.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає його розгляду за їх відсутності.

Законний представник та захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, у судовому засіданні клопотання прокурора підтримали та просили його задовольнити.

На підтвердження вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, процесуальні рішення, документи та інші матеріали, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.03.2025 (т.2 а.п. 7);

витяг з ЄРДР від 10.04.2025 року по кримінальному провадженню №0000089 від 10.04.2025 року (т. 2 а.п. 1);

протокол огляду місця події від 23.03.2025 (т.2 а.п. 9-10);

протокол обшуку від 23.04.2025 (т.2 а.п. 25-29);

протокологляду предметів від 23.04.2025 (т.2 а.п. 29-30);

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.04.2025 (т.2 а.п. 18);

протоколом огляду місця події від 19.04.2025 (т.2 а.п. 44-52);

протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.04.2025;

протокол огляду місця події від 19.04.2025 (т.2 а.п. 44-52);

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.04.2025;

протокол огляду місця події від 19.04.2025 (т.2 а.п. 69-75);

протокол проведення слідчого експерименту від 19.04.2025 (т.2 а.п. 44-52);

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.04.2025;

протокол проведення слідчого експерименту від 21.04.2025 (т.2 а.п. 89-94);

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.04.2025;

протокол огляду місця події від 21.04.2025 (т.2 а.п. 99-106);

протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2025 (т.2 а.п. 133-138);

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.04.2025;

протокол огляду місця події від 21.04.2025 (т.2 а.п. 99-106);

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.04.2025 (т.2 а.п. 127);

протокол огляду місця події від 28.03.2025 (т.2 а.п. 128-132);

протокол проведення слідчого експерименту від 22.04.2025 (т.2 а.п. 133-138);

висновок судово-психіатричного експерта № 257від 30.04.2025(т. 2а.п. 162-164);

Клопотань про виклик свідків для допиту в судовому засіданні від сторін не надходило.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При цьому, заяв про недопустимість наданих сторонами доказів, недостовірність документів, про допущені порушення закону у ході досудового розслідування, тощо, від сторін кримінального провадження до суду не надходило.

Суд вважає, що надані прокурором на підтвердження вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, які досліджені безпосередньо судом за участю сторін кримінального провадження та зміст яких відображений у даній ухвалі, є належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і отримані вони з дотриманням встановленого КПК України порядку.

Отже, суд, безпосередньо, всебічно, ретельно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення поза розумним сумнівом було повністю доведено вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 КК України.

Разом з тим, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у п.18 справи "G.v.France", п.39 "Halilovicv.BosniaandHerzegovina", почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 30.04.2025 № 257 встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, до якого відносяться скоєння інкримінованих йому правопорушень та на даний час, виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з безперервним перебігом, актуальною галюцинаторно-маячною симптоматикою, грубою психопатоподібною поведінкою асоціального спрямування та з проявами агресивності, що позбавило на вказані періоди часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час у ОСОБА_4 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі параноїдної шизофренії з безперервним перебігом галюцинотарно-маячними і психопатоподібними розладами, через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом потребує застосування примусового заходу медичного характеру, госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення суспільно-небезпечних діянь.

Наведені у вищевказаному висновку експерта обставини надають суду достатні підстави визнати ОСОБА_4 неосудним.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії, або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Вказаною нормою визначено три критерії, які суд має врахувати, призначаючи певний вид примусових заходів медичного характеру: 1) медичний (характер і тяжкість захворювання), 2) юридичний (тяжкість вчиненого діяння) 3) соціальний (ступінь небезпечності хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання. (постанова ККС ВС від 25 вересня 2019 року №464/7471/16-к).

Згідно ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Ураховуючи, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується як кримінальний проступок, у стані неосудності, при цьому, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи за своїм психічним станом потребує примусового лікування шляхом поміщення його до спеціального лікувального закладу, та приймаючи до уваги характеризуючи дані щодо ОСОБА_4 , який раніше не судимий, непрацюючий, неодружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується посередньо, суд уважає за необхідне застосувати щодо нього примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, а тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Під час судового розгляду справи щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи у сумі 1782,80 грн. слід віднести на рахунок держави, оскільки згідно з ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 19, 93, 94, 162 КК України, ст. 372, 395, 503, 512, 513 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вчиненням ним у стані неосудності суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.162 КК України, - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази у кримінальному провадженні:

Чоловіче взуття (туфлі), одяг (три кофти, шорти та штани) передані до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області повернути власнику ОСОБА_4 .

Електричний подовжувач відповідно розписки передано власнику ОСОБА_8 , залишити за належністю потерпілому ОСОБА_8 , звільнивши останнього від зобов`язань за зберігальними розписками після набрання ухвалою законної сили

Банку ємністю 3 л., частково наповнену олією згідно розписки передано власнику ОСОБА_13 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_13 , звільнивши останньою від зобов`язань за зберігальними розписками після набрання ухвалою законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1782,80 грн. віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити прокурору, ОСОБА_4 , захиснику та законному представнику.

Повний текст ухвали проголошено 12 вересня 2025 року о 09 год. 00 хв.в залі судових засідань Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Суддя: ОСОБА_1