Справа № 357/795/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 361, ч.4 ст.190 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

05.05.2025 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 361, ч.4 ст.190 КК України.

Обґрунтування вимог згідно з поданим клопотанням:

24.05.2024 слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 розглянувши клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000438 від 02.11.2023 ухвалив задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_6 та накласти арешт на вилучене під час обшуку майно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду клопотання про арешт майна прокурором було наголошено на тому, що арешт вищевказаного майна необхідний для проведення відповідної експертизи з метою встановлення чи спростування тих чи інших обставин в межах кримінального провадження, а також збереження речових доказів.

Представник власника майна зауважує, що з моменту винесення ухвали слідчого судді від 24.05.2024 про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , останньому досі не повідомлено про підозру, не повідомлено про юридичну та фактичну долю вилученого майна. Поряд з цим, орган досудового розслідування не проводить жодних допитів, не повідомив про потерпілих в рамках даного кримінального провадження.

Важливим є той факт, що з моменту вилучення майна та накладення арешту на майно 24.05.2024 пройшло більше одинадцяти місяців, тобто утримання арештованого майна продовжується довготривалий строк без розумних підстав, а безпосередньо кримінальне провадження №0000438 продовжується з 02.11.2023, що свідчить про недотримання розумних строків досудового розслідування, обтяжує власника майна та створює надмірний тягар для останнього. Іншого органом досудового розслідування не доведено.

На думку заявника, станом на день подання клопотання відсутні обставини, які б стверджували про можливість незаконно-протиправного використання майна володільцем майна, ризику їх знищення, а також відсутні обґрунтовані підозри про причетність власника майна до вчинення кримінальних правопорушень. Відтак, в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна - відпала потреба, безпосередньо арешт накладено необґрунтовано.

Окрім цього, вважає, що орган досудового розслідування за одинадцять місяців з моменту накладення арешту на майно, отримав всю інформацію, необхідну для здійснення досудового розслідування, зібрав докази, а подальше утримування майна створює надмірний тягар для його власника.

Належність майна ОСОБА_4 встановлено органом досудового розслідування у протоколі обшуку та окремо преюдиційно встановлено в ухвалі слідчого судді від 24.05.2024 про накладення арешту на майно.

Відомості про участь сторін при розгляді клопотання та фіксування судового процесу:

Власник майна та його представник у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважав його безпідставним та передчасним.

Правове обґрунтування рішення:

Заслухавши власника майна та його представника, прокурора, вивчивши клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

На підставі п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в т.ч. предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.5 ст.361 КК України, за фактом запровадження шахрайського механізму на території м. Біла Церква Київської області розгалуженої мережі т.зв. «кол-центрів» організатором якого є ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який з початку 2022 року по теперішній час, використовуючи спеціалізоване обладнання для створення т.зв. «ботоферм», тобто програмних засобів (у т.ч. аккаунтів) та телекомунікаційних пристроїв, об`єднаних у єдину систему, що працює за конкретно визначеним алгоритмом та імітує діяльність групи людей у мережах електронних комунікацій, що в свою чергу надає змогу поширювати потрібний зловмисникам контент від великої кількості джерел мережі інтернет, які працюють під управлінням однією особи через створені нею т.зв. «кол-центри» з метою отримання конфіденційної інформації громадян, за допомогою якої отримується незаконний доступ до їх банківських рахунків, електронних гаманців громадян, систем розрахунків у криптовалюті та несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем фінансових установ із метою подальшого викрадення грошових коштів.

16 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2024 (№357/6843/24, 1-кс/357/1314/24) проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено тимчасово вилучене майно, яке постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 16.05.2024 визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2024 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 16.05.2024 в ході проведення обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (згідно переліку вказаного в резолютивній частині ухвали).

З мотивувальної частини вказаної ухвали слідчого судді встановлено, що метою накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно є збереження речових доказів, а також запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку його власників, зокрема зміни, спотворення, знищення майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2024 клопотання представника власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна задоволено частково.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2024 в справі № 357/795/24 (провадження № 1-кс/357/1392/24) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 361 КК України, на тимчасово вилучене майно (п.п.1,2,3 згідно переліку резолютивної частини ухвали).

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2025 клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах володільців майна ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про скасування арешту майна, по матеріалам кримінального провадження №0000438 від 02.11.2023 задоволено частково.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2024 на майно (згідно переліку резолютивної частини ухвали).

Прокурором у судовому засідання доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна. Вказане майно має суттєве значення для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні, на теперішній час потреба в застосованому заході забезпечення кримінального провадження, а саме у вигляді арешту майна, не відпала, у зв`язку із здійсненням досудового розслідування та необхідністю проведення слідчих дій, а тому доводи представника власника майна, викладені в клопотанні про скасування арешту майна, щодо безпідставності накладеного арешту на майно та відсутності надалі потреби у збереженні накладеного арешту на майно є необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків (порушення права ОСОБА_4 на мирне володіння майном, порушення його правомочностей як власника) від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, представником власника майна не надано та слідчим суддею не встановлено.

Водночас, слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності ОСОБА_4 пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності ОСОБА_4 , адже досягнення мети збереження речових доказів неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Можливості окремого оскарження ухвали суду щодо скасування арешту майна, які прийняті в порядку ст. 174 КПК України, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Керуючись ст. ст. 131-132, 169, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 від 02.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 361, ч.4 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 12.05.2025 о 16:20.

Слідчий суддя: ОСОБА_1