Справа № 524/1910/25
Провадження № 1-кс/524/1015/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 року місто Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_3 , подане та підписане його адвокатом ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

01.05.2025 до суду звернувся представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 із клопотанням у порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, а саме: автомобіля "GEELY EMGRAND 7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 .

У обґрунтування клопотання зазначив, що на даний час проведені всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим відсутні підстави для подальшої дії арешту на майно.

Власник майна та старший слідчий ВРЗТ СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи.

Слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, заперечував проти повного скасування арешту майна, разом з тим не заперечував щодо передачі майна на відповідальне зберігання та використання.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав зазначене клопотання з підстав, викладених у ньому. Наголосив, що у межах кримінального провадження № 0000287 від 19.02.2025, проведена 14.04.2025 судова автотехнічна експертиза № СЕ-19/117-25/7923-ІТ, що стверджується повідомленням про підозру, вручену 25.04.2025 ОСОБА_3 .

Повідомив, що обвинувальний акт щодо підозрюваного ОСОБА_3 до суду не переданий. На даний час транспортний засіб оглянутий, у встановленому порядку зафіксована інформація, що збереглася на автомобілі, проведені слідчі та процесуальні дії із використанням цього майна.

Вважає, що у кримінальному провадженні відсутні дані, які виправдовували б подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_3 належним йому майном, оскільки зазначений транспортний засіб необхідний підозрюваному для пересування, у зв`язку з чим просить скасувати арешт майна. Подальший арешт майна може порушити право ОСОБА_3 на вільне розпорядження належним йому майном, що суперечитиме загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, зокрема ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя, заслухавши адвоката ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання, встановив наступне.

19.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження № 0000287, розпочате досудове розслідування. Кримінальному правопорушенню надано кваліфікацію за ч.1 ст. 286 КК України. Органом досудового розслідування визначене Кременчуцьке РУП ГУ НП в Полтавській області.

20.02.2025 ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука по справі № 524/1910/25, провадження № 1-кс/524/453/25, задоволене клопотання старшого слідчого та накладений арешт на автомобіль "GEELY EMGRAND 7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 із забороною відчуження, користування, проведення будь-яких ремонтних робіт та розпорядження вказаним майном із метою збереження речових доказів.

Місцем зберігання автомобіля "GEELY EMGRAND 7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначено територію ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Глобине, вул. Центральна, 189 Кременчуцького району Полтавської області.

Так, відповідно до ст. 2 КПК Українизавданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 16 КПК Українипередбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст. 41 Конституцією України.

ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п.38 рішення від 16.10.2008).

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів; (2) спеціальної конфіскації; (3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; (4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як визначено в ухвалі слідчого судді, арешт накладений для реалізації, викладеної у клопотанні слідчого мети відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, оскільки зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема має статус речового доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, ч.1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, зазначених у ст.ст. 160-166, 170, 174 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З долученого до клопотання повідомлення про підозру, складеного 25.04.2025 старшим слідчим ВРЗТ СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 , слідує, що відносно речового доказу проведена 14.04.2025 судова автотехнічна експертиза № СЕ-19/117-25/7923-ІТ.

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності на цій стадії досудового розслідування по відношенню до завдань кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням кримінального провадження, а також те, що старшим слідчим не обґрунтована необхідність подальшого застосування арешту вказаного транспортного засобу, а тому у зв`язку із не встановленням підстав для подальшого втручання у мирне володіння майном, власником якого є ОСОБА_3 , доведення адвокатом, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а необхідність подальшого застосування арешту майна не встановлена, клопотання підлягає задоволенню.

Щодо не заперечення старшого слідчого щодо передачі майна на відповідальне зберігання, слідчий суддя зазначає, що нормами ч.3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, передбачені ст. 100 КПК України, яка не містить норм щодо розгляду клопотань особи щодо зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі майна на відповідальне зберігання та повноважень слідчого судді щодо розгляду таких питань.

Виходячи зі змісту ч. ч. 6, 7 ст. 100 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотань щодо долі речових доказів у випадках, передбачених п.п 2, 4, абз.7 ч.6 ст. 100 КПК України. Так, за рішенням слідчого судді речові докази можуть передаватись для реалізації, їх технологічної переробки або знищуються.

Так, вимогами КПК передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя, і питання визначення місця зберігання уже арештованого майна та передача речових доказів на відповідальне зберігання до таких випадків не відноситься.

За змістом ст. ст. 40, 98-100 КПК України питання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання віднесене до повноважень слідчого, тому саме слідчий після визнання речей та документів речовими доказами зобов`язаний вирішити питання про їх збереження, у тому числі і передачу на відповідальне зберігання у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 100, 170, 173,174, 309, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 , подане та підписане його адвокатом ОСОБА_4 , задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від по справі № 524/1910/25, провадження № 1-кс/524/453/25, на автомобіль "GEELY EMGRAND 7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000287, внесеному 19.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1