Справа № 447/2716/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 ,
Провадження № 11-кп/811/502/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 19 травня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

на розгляді Сихівського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 19 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 17 липня 2025 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Наголошує, що суд обґрунтував продовження тримання під вартою лише покликаннями на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначивши ризики переховування, пов`язані із фактом перебування останнього в розшуку та загрозу покарання до 12 років позбавлення волі, а також вчинення нового правопорушення, у зв`язку з відсутністю офіційної роботи та підозру у систематичному вчиненні злочинів.

Звертає увагу, що відповідно до практики ЄСПЛ, тяжкість можливого покарання не може бути єдиною чи вирішальною підставою для тримання особи під вартою.

Щодо ризику вчинення нового злочину акцентує, шо з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави 26 квітня 2018 року до моменту повторного взяття під варту 09 серпня 2021 року минуло понад три роки і за цей період обвинувачений ОСОБА_6 не вчинив жодного правопорушення, що свідчить про законослухняну поведінку.

Зазначає, що кримінальне провадження триває понад шість років, а судовий розгляд більше трьох, без належного процесуального прогресу.

Покликається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не має наміру ухилятись від суду, добровільно здав паспорт для виїзду за кордон на зберігання до відповідного органу державної влади, що унеможливлює втечу, а відтак, заявлені прокурором ризики вважає надуманими та не підтвердженими доказами.

Також наголошує на необґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 бвинувачення за ч.3 ст. 307 КК України, оскільки ключові докази, а саме грошові кошти та речі, вилучені під час обшуку є недопустимими. Ухвалу про дозвіл на обшук винесено без повної технічної фіксації судового засідання, що прямо суперечить вимогам КПК України.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 19 травня 2025 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити і застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, з врахуванням тяжкості інкримінованих за ч.ч.1, 2, 3 ст. 307 КК України кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, виправданим є подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки перебуваючи на волі останній може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, в тому числі цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність наведених прокурором ризиків та приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченому розміру застави, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 19 травня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4