Справа № 215/6983/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , внесеному в кримінальному провадженні №0012413 від 22.10.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іскрівка Кіровоградської області, громадянина України, із середнью освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , навідника 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, у військовому званні «солдат», раніше не судимого, 26.07.2024 кримінальне провадження №0000633 за ч.4 ст.185 КК України разом з обвинувальним актом направлено до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2025 слідчий СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0012413 від 22.10.2025 звернувся до слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Клопотання погоджено прокурором та мотивоване тим, що ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді навідника 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 26 вересня 2024 року солдат ОСОБА_6 , самовільно без дозволу командира залишив район зосередження батальйонної тактичної групи «Молот», поблизу населеного пункту Покровськ Покровського району Донецької області, командуванню про причини свого неприбуття ОСОБА_6 , не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки, не був зупинений співробітниками поліції ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області під час відпрацювання території обслуговування згідно Наказу МВС № 1838 від 12.08.2025 «Про організацію проведення на території Дніпропетровської області профілактичних заходів «Розшук».

19.08.2025 о 16 годині 49 хвилин ОСОБА_6 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України, підстави затримання: якщо особу застали під час вчинення злочину.

20.08.2025 о 14 годині 40 хвилин ОСОБА_6 в присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

На думку прокурора існують ризики, передбачені пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлюючи можливість застосування до нього покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статі, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, і бажаючи його уникнути, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний, не маючи стійких соціальних та трудових зв`язків може вільно переміщатися по території України, у зв`язку з тим, що підозрюваний раніше переховувався від мобілізації, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що в свою чергу може унеможливити забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Також під час досудового розслідування встановлено, факт самовільного покинення підозрюваним військової частини, який мав місце під час проходження останнім військової служби, що також вказує на характеристику підозрюваного та його особисте відношення до покладених на нього обов`язків, беручи до уваги покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні. ОСОБА_6 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 , від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі. ОСОБА_6 , вчиняючи тяжкий злочин в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинений ним кримінальне правопорушення, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги суспільну небезпеку протиправних дій підозрюваного для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для підозрюваного жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України з підстав зазначених вище.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили в задоволенні клопотання відмовити через його необґрунтованість, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваного та його батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, підозрюваний зазначив, що у 2023 році у віці 22 років добровільно пішов захищати Батьківщину, приблизно у червні 2024 року самовільно залишив військову частину, через те, що йому не надавали відпустку, він отримав поранення. Згоден продовжити військову службу, для чого необхідно виконати певні формальності, зокрема отримати згоду командира частини, що йому важко буде зробити перебуваючи під вартою. Також повідомив, що під час затримання його працівниками Військової служби правопорядку було складено рапорт про нібито відмову від повернення його до військової частини, що не відповідає дійсності. Щодо кримінального провадження за фактом крадіжки велосипеду, який мав місце у червні 2024 року, то шкодує про вчинене, але до суду його по цьому кримінальному провадженню ніхто не викликав, долею кримінального провадження він не цікавився.

Крім того, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 зазначила, що підозрюваний є військовослужбовцем, є учасником бойових дій, згідно рапорту працівників поліції від 14.05.2025 виявлено ОСОБА_6 за місцем його фактичного проживання, тобто місце його перебування було відоме працівникам поліції, натомість ніхто не вживав заходів щодо його повернення у військову частину. Ризики зазначені прокурором, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування нічим не підтвердженні, є лише припущенням сторони обвинувачення, тому підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою, немає. В задоволенні клопотання просила відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд зазначає, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання під вартою.

Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину підтверджується наступними доказами: актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2024 року за фактом самовільного залишення ОСОБА_6 району зосередження батальйонної тактичної групи «Молот», поблизу населеного пункту Покровськ Покровського району Донецької області; довідкою доповіддю по факту виявлення ознак злочину, передбачених ч.5 ст.407 КК України відносно військовослужбовця ОСОБА_6 ; протоколом затримання ОСОБА_6 , у порядку ст. 208 КПК України від 19.08.2025 року; рапортом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; допитом свідка ОСОБА_7 , та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, та не заперечується самим підозрюваним.

На думку суду, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, обізнаний про реальну міру покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчинені кримінального правопорушення, у вчинені якого він підозрюється, .

Дані обставини свідчать про наявність існування ризиків передбачених пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення (продовжувати свою злочинну діяльність).

Суд зазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, достатність підстав для застосування запобіжних заходів.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчинені злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України (тримання під вартою).

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, враховуючі обґрунтованість підозри та наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючі, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовольнити, застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

На підставі ч. 3 ст. 183, ст. 182 КПК України вважаю за необхідне визначити розмір застави. Враховуючи участь підозрюваного у бойових діях щодо захисту Батьківщини, висловлене ним бажання продовжити військову службу, добровільність його мобілізації у 2023 році, вважаю, що встановлений п.1. ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому приходжу до висновку про необхідність призначення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 гривень.

Керуючись ст. ст. 177 - 178, 182, 183, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 жовтня 2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу (отримувач коштів: ТУ ДСА в Дніпропетровській області, , Банк отримувача: ГУДКСУ в м. Київ, МФО 820172, рахунок UA0017442, призначення платежу: зазначити інформацію: 1) про найменування суду, який виніс рішення про внесення застави, або до якого подана заява; 2) ПІП особи за яку внесена застава та платника застави, або ПІБ особи яка внесла частку майна; 3) № справи).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти органи досудового розслідування та суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 17 жовтня 2025 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконання після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 22.08.2025 о 14 годині.

Слідчий суддя