Справа № 1-16/12 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/824/17/2025 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарки: ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна. Своє рішення суд мотивував тим, що під час дослідження виділених матеріалів, судом встановлено відсутність у матеріалах справи постанов слідчого від 02.03.2009 та від 04.01.2009 про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, в п.77 обвинувального висновку у кримінальній справі № 07-7739 з поміж об`єктів, на які накладено арешт, відсутній такий об`єкт як квартира АДРЕСА_1 . Крім того, вирок у даній справі оскаржується в касаційному порядку, а тому остаточне рішення не прийнято, матеріали судової справи в суді першої інстанції відсутні, що позбавило можливості вирішити питання про скасування арешту на майно.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляцію в якій вказав на незаконність ухвали у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Так, представник наголосив, що в суді першої інстанції при розгляді клопотання досліджувались матеріали виділеного провадження, які не містять копій постанов слідчого про накладення арештів та заборон на квартиру. На спростування цього твердження, представник вказав, що до клопотання про скасування арешту ним було долучено засвідчені державною нотаріальною конторою постанови слідчого, з реквізитів яких можна зробити висновок про їх приналежність до справи. Крім того, представник зверну увагу, що вказаний вирок у даній судовій справі не оскаржується в касаційній інстанції та в доказ цього долучив відповідь Верховного Суду про те, що вказана судова справа до Касаційного кримінального суду не надходила та не зареєстрована. На думку представника, у наявних матеріалах судової справи міститься достатньо документів в підтвердження того, що квартира ОСОБА_7 не є речовим доказом, щодо неї відсутні будь-які рішення у справі, цивільні позови чи визнання договору недійсним, а тому утримання арешту є невиправданим. Просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою скасувати арешт на квартиру ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , накладений Постановами про накладення арешту на майно від 02.03.2009 та від 04.01.2009 та скасувати заборону вчиняти будь-які дії щодо квартири ОСОБА_7 .

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

заявника, який апеляцію підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляції з огляду на таке.

У ході розгляду справи встановлено те, що ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 26.06.2008 року, укладеного між нею та ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Постановами слідчого СОГ СУ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 від 04.01.2009 року та від 02.03.2009 року, в межах кримінальної справи № 07-7739, на квартиру АДРЕСА_1 накладений арешт. Заборонено КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності нерухомого майна» вчиняти буд-які дії щодо зазначеного об`єкта у тому числі проводити інвентаризацію, здійснювати реєстрацію права власності, видавати довідки-характеристики та будь-які інформаційні довідки та листи, а органам нотаріату проводити реєстрацію правочинів пов`язаних з відчуженням права власності на об`єкт нерухомого майна, тобто угоди, пов`язані з даруванням, продажем, купівлею, обміном або іншим відчуженням майна. Арешт був накладений у зв`язку із тим, що право власності на даний об`єкт нерухомого майна є об`єктом злочинного посягання, з метою недопущення можливого подальшого неправомірного відчуження та забезпечення цивільного позову. В описово-мотивувальних частинах цих постанов слідчим зазначено те, що ним здійснюється розслідування кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, який проявився у тому, що вони та інші невстановлені особи шахрайським шляхом заволодівали правом власності на об`єкти нерухомого майна, відчужували це майно, а кошти привласнювали.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2013 року ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, із призначенням відповідних покарань. Аналіз мотивувальної частини цього вироку дає підстави стверджувати про те, що указані особи були визнані винними і засуджені у тому числі за вчинення шахрайства, тобто заволодіння шляхом обману належною потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 квартирою АДРЕСА_1 , що було вчинено в період із серпня 2007 року по 22.11.2007 року. Цивільні позови ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були розв`язані шляхом стягнення із підсудних на користь потерпілих певних грошових сум у рахунок відшкодування завданої майнової та немайнової шкоди.

Цей вирок щодо ОСОБА_11 був скасований ухвалою колегії суддів судової палати із розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 25.04.2024 року у зв`язку із звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Вирок щодо інших осіб був залишений без змін ухвалою колегії суддів судової палати із розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 11.11.2021 року. Ні вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2013 року, ні ухвалою колегії суддів судової палати із розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 11.11.2021 року, ні ухвалою колегії суддів судової палати із розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 25.04.2024 року, питання щодо арешту квартири АДРЕСА_1 не вирішувалось. Станом на час розгляду даної справи апеляційним судом зазначений вище арешт діє.

При вирішенні питання про законність існування арешту квартири АДРЕСА_1 , колегія суддів зважає на те, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2013 року ухваленого щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не ухвалювалось рішення про повернення цієї квартири потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . У будь-який інший спосіб майнові інтереси потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за рахунок цієї квартири не задовольнялись. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 був задоволений шляхом стягнення на їх користь грошових сум; будь-яких вимог майнового характеру у межах кримінальної справи № 1-16/12 (провадження 1/754/2/13) до ОСОБА_7 заявлено не було; учасником судового розгляду ОСОБА_7 не була; її право власності на квартиру АДРЕСА_1 , у межах кримінальної справи № 1-16/12 (провадження 1/754/2/13) не оспорювалось. Підстави та мотиви для накладення арешту, які були зазначені слідчим у постановах від 04.01.2009 року та від 02.03.2009 року, станом на сьогоднішній день перестали існувати. При цьому, колегія суддів враховує те, що арешт на майно у межах кримінальної справи (кримінального провадження) повинен накладатись і застосовуватись виключно для цілей кримінальної справи (кримінального провадження) і не може застосовуватись поза межами кримінальної справи, як то при вирішенні майнових спорів в порядку цивільного судочинства тощо.

Колегія суддів при цьому враховує те, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладався за дії КПК України 1960 року (в подальшому КПК 1960), розгляд справи як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції здійснювався також за нормами КПК 1960. Відповідно до положень ст. 9 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України, усі питання, пов`язані із арештом майна повинні вирішуватись в порядку, який був передбачений КПК 1960. Можливість накладення арешту за КПК 1960 передбачалась статтею 126, відповідно до якої, арешт міг накладатися лише з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Положеннями ст. 324 КПК 1960 було визначено те, що суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про розпорядження майном, на яке накладений арешт з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна та питання про розпорядження речовими доказами. Статтею 380 КПК 1960 було визначено те, що речі, які не є речовими доказами повертались законному володільцю, навіть якщо ним не заявлявся цивільний позов. У випадку спору про право власності на указані речі цей спір вирішувався у цивільному порядку.

Як зазначено вище, у зазначеній справі ухвалений вирок, майнові вимоги потерпілих задоволені шляхом стягнення на їх користь і обвинувачених певних грошових сум. ОСОБА_7 на час ухвалення даного рішення є законним володільцем даної квартири, оскільки її право власності на дану квартиру не оспорене. Наведене указує на те, що спір про право власності на зазначену квартиру на час ухвалення у цій справі вироку та на даний час відсутній. Із урахуванням даних обставин суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 324 та ст. 380 КПК 1960 повинен був вирішити питання щодо арешту даної квартири. Оскільки судом першої інстанції це рішення в порядку ст.ст. 324, 380 КПК України вирішене не було, то воно може вирішуватись в порядку ст. 409, 411 КПК України на етапі виконання вироку, що давало суду першої інстанції правові підстави розглядати відповідне клопотання адвоката ОСОБА_6 , та надає апеляційному суду право розглянути апеляцію цього адвоката на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката.

Наведене дає підстави стверджувати про те, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений у межах кримінальної справи станом на час розгляду клопотання адвоката ОСОБА_6 продовжує існувати безпідставно. Тобто, правові підстави подальшого існування даного арешту відсутні, оскільки підстави та мотиви для його накладення, які указувались слідчим у відповідних постановах станом на даний час відпали, вироком не було встановлено жодних обставин, фактів чи подій, які би указували на необхідність існування даного арешту.

Існування арешту майна на квартиру АДРЕСА_1 , порушує права власника цієї квартири ОСОБА_7 на вільне і мирне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, що є порушенням ст. 41 Конституції України, ст. 1 Додаткового (Першого) протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 321 ЦК України.

Неврахування цих обставин призвело до необґрунтованої відмови судом першої інстанції у скасуванні арешту із указаної квартири. У зв`язку із цим, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 не можливо визнати законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Колегія суддів враховує те, що матеріали даної справи містять достатню кількість доказів якими підтверджуються указані вище обставини, підтверджують доводи клопотання адвоката ОСОБА_6 та дають підстави для ухвалення у даній справі рішення про задоволення цього клопотання та скасування арешту із указаної квартири.

Керуючись ст. 324, 380, 409, 411 КПК України 1960 року, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляцію адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання адвоката ОСОБА_6 який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту задовольнити.

Арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою слідчого СОГ СУ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 від 04.01.2009 року скасувати.

Арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою слідчого СОГ СУ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 від 02.03.2009 року скасувати.

Заборону КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності нерухомого майна» вчиняти буд-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , у тому числі проводити інвентаризацію, здійснювати реєстрацію права власності, видавати довідки-характеристики та будь-які інформаційні довідки та листи, а органам нотаріату заборону проводити реєстрацію правочинів пов`язаних з відчуженням права власності на квартиру АДРЕСА_1 , тобто угоди пов`язані з даруванням, продажем, купівлею, обміном або іншим відчуженням цієї квартири, що встановлена постановою слідчого СОГ СУ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 від 04.01.2009 року та постановою слідчого СОГ СУ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 від 02.03.2009 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4