Справа № 304/2586/23 Провадження № 1-кп/304/100/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000239 від 04 вересня 2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іза Хустського району Закарпатської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі (має на утриманні двох малолітніх дітей), непрацюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 04 вересня 2023 року близько 11.45 год, будучи зупинений на перехресті доріг Ужгород Самбір Свалява біля залізничного переїзду по вулиці Ужанській у населеному пункті Перечин Ужгородського району Закарпатської області, на транспортному засобі марки «Мерседес Спрінтер» прикордонним нарядом «Контрольний пост» ВПС «Новоселиця» задля перевірки вантажу та виявлення осіб, які ухиляються від виконання військового обов`язку, під час перевірки документів почав агресивно поводитися та чіплятися до працівників прикордонної служби, після чого проігнорував законну вимогу солдата ОСОБА_6 інспектора прикордонної служби другої категорії, водія 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_1 прикордонного загону, який перебував при виконанні службових обов`язків у складі прикордонного наряду «Контрольний пост», щодо припинення протиправних дій, та почав висловлюватися на адресу працівників прикордонної служби, після чого умисно наніс кулаком удар по обличчю ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою м`яких тканин обличчя в області правої скули та нижньої щелепи і нижньої губи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, а після застосування до обвинуваченого кайданок, продовжуючи свої дії, наніс удар головою по підборіддю ОСОБА_6 та ногою у пах, чим спричинив потерпілому фізичний біль, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою від 20 листопада 2023 року вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні, а ухвалою суду від 05 грудня 2023 року справу призначено до судового розгляду по суті.

На підставі наказу № 11/03-05 від 29 лютого 2024 року про закінчення терміну повноважень судді ОСОБА_7 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями; визначено нового суддю ОСОБА_1 .

Дванадцятого червня 2025 року у місті Перечин між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно з умовами якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України. Крім цього сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, з його звільненням від відбування покарання відповідно до ст. 75, 76 КК України, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 добровільність наміру щодо укладення угоди підтвердив та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості. Повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, готовий понести узгоджене покарання. Разом зі своїм захисником просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив суд затвердити її, вказавши на відповідність угоди вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Крім того звертав увагу суду на особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІІ групи у зв`язку із захистом Вітчизни та перебуває на обліку у лікаря психіатра за наслідком мінно-вибухової травми, нагороджений медаллю «Захисник Вітчизни», у період інкримінованого йому діяння психічний розлад позбавляв його можливості повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, однак у даний час може розуміти значення своїх дій та керувати ними, через що вважав за можливим застосування відносно обвинуваченого звільнення від відбування основного покарання з випробуванням.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, однак прокурором подана суду його письмова згода, в якій він вказує, що надає згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором з одного боку та ОСОБА_4 з іншого. Міру покарання залишає на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених відповідно до ст. 94 КПК України, суд прийшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Окрім цього зі змісту угоди видно, що при узгодженні сторонами покарання ОСОБА_4 було враховано і дотримано положення ст. 65 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; при визначенні виду та меж покарання виходили із положень розділів X-ХІ Загальної частини КК України; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; взяли до уваги особу винного, характер та ступінь участі у вчиненні злочину; врахували поведінку після вчинення злочину; визначили відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає загальним засадам призначення покарання, застосування відносно ОСОБА_4 позбавлення волі на вказаний в угоді строк з його звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 цього Кодексу.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Ухвалюючи цей вирок, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.04.2020 у справі № 344/2514/19, згідно з якою, зокрема, право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено діючим кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності.

Також встановив, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього у судовому засіданні встановлено, що дана угода укладена за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , наданої прокурору, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується посередньо, проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні двох малолітніх дітей, у 2015 році приймав безпосередню участь у антитерористичній операції на території Донецької і Луганської областей, а також у складі діючої армії в період бойових дій під час захисту Батьківщини, є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІІ групи, внаслідок травми пов`язаної із захистом держави, 11 травня 2022 року нагороджений медаллю «Захиснику Вітчизни», за Висновком судово-психіатричного експерта № 301 від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно-лабільного розладу з легким зниженням когнітивних здібностей, стійким вираженим цефалгічним синдромом внаслідок перенесеної мінно-вибухової травми (17.04.2022), який позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, однак у даний час ОСОБА_4 може розуміти значення своїй дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження та судового провадження не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не вживалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 червня 2025 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1