ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

06 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених, ч.1 ст.263, ч.2 ст.111 КК України, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених, ч.1 ст. 263, ч.2 ст.111 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 не зникли та існувати не перестали.

В судовому засіданні сторона захисту не заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст.199 КПК України (далі КПК), якими суд керується в силу положень ч.2 ст.331 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставини, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тобто обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший більш або менш суворий.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм вмотивованим рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацію майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали його триманню під вартою; те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, у якого відсутня постійна робота і джерело доходів на території України, відсутні міцні соціальні зв`язки.

Також, судом враховується, що згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_7 ставиться у вину співробітництво представниками військових підрозділів держави агресора в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності злочину, який йому інкримінується.

Вищезазначені обставини дають підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливе переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має офіційного місця працевлаштування та джерел доходу на території України, вважає, що стороною обвинувачення доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, вищезазначені обставини не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 , оскільки ризики негативної поведінки обвинуваченого та небезпека наслідків такої поведінки, яка загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу (перебуваючи на волі може переховатися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення).

Окрім того, вищезазначені обставини свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження існує справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_7 на свободу.

Також суд враховує, що у відповідності до норми ч.6 ст.176 КПК, норма якої застосовується у відповідності до положень ч.1 ст.5 КПК, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відтак, виходячи з положень ч.1 ст.5, ч.6 ст.176 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, а також встановлення наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого іншого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Отже, враховуючи вищевикладене та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також те, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не завершений та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

З огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини цієї справи, в рамках якої ОСОБА_7 обвинувачується у тому числі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, суд не вбачає підстав для визначення останньому альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст. ст. 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 липня 2025 року.

Строк дії ухвали суду про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого становить до 04 липня 2025 року, включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Колегія суддів

Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний номер справи: №522/8840/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/551/25

Головуючий суддя ОСОБА_1