УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року

м. Київ

Справа № 126/2590/24

Провадження № 51-2564 впс 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши подання голови Вінницького апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000068 від 19 січня 2024 року (справа № 126/2590/24) щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшло вказане подання Вінницького апеляційного суду.

Подання мотивовано тим, що кримінальне провадження № 0000068 від 19 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 надійшло до Бершадського районного суду Вінницької області з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні був направлений до суду не за місцем закінчення кримінального правопорушення.

Зазначено, що згідно з обвинувальним актом в ході досудового розслідування не встановлено місце, де було розпочато злочин.

Місце припинення вчинення злочину згідно з обвинувальним актом знаходиться поблизу населених пунктів Кодима та Грабове Подільського району Одеської області, тому відповідно до положень КПК України кримінальне провадження має розглядати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, у поданні ставиться питання про передачу цього кримінального провадження з Бершадського районного суду Вінницької області до Кодимського районного суду Одеської області.

Учасникам судового провадження були направлені повідомлення про час та місце розгляду подання, однак в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Клопотань про відкладення розгляду на іншу дату не надійшло.

Дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, викладені у поданні, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 ст. 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан, період якого в подальшому був продовжений згідно зі змістом відповідних нормативних актів, й цей стан тривав на час вирішення питання щодо надходження обвинувального акту у цьому провадженні до суду й триває на даний час.

Відповідно до Закону України від 27 липня 2022 року № 2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», який набрав чинності 25 серпня 2022 року, абзац 1 ч. 9 ст. 615 КПК України було викладено в новій редакції, а саме: «Під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством».

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у сприянні в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Підставою кримінальної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Як неодноразово вказував Верховний Суд, положення норм КПК України, якими врегульовано правила визначення територіальної підсудності кримінального провадження, застосовуються у взаємозв`язку із приписами статті 6 КК України.

За принципами дії закону України про кримінальну відповідальність в просторі, визначеними в ст. 6 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим на території України, якщо його було почато, продовжено, закінчено або припинено на території України.

З огляду на зазначене положення закону, хоча воно й стосується не локальних, а загальних аспектів визначення місця вчинення певного кримінального правопорушення, місце вчинення певного кримінального правопорушення за його змістом може пов`язуватися не лише з місцем його закінчення, але й з місцем його початку, продовження та припинення також.

У змісті обвинувального акту, крім іншого, зазначено, що ОСОБА_4 22 липня 2024 року приблизно об 11:30 в м. Бершадь Вінницької області з метою подальшого незаконного переправлення через державний кордон України зустрів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були залучені до конфіденційного співробітництва, та інших осіб, які бажали у незаконний спосіб перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , й на автомобілі «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_1 , повіз їх у напрямку контрольованого прикордонного району, розташованого поблизу населених пунктів Кодима та Грабове Одеської області для подальшої передачі вказаних осіб «провідникам», які будуть здійснювати їх безпосереднє переправлення поза пунктами прикордонного контролю.

Крім того, особа матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, залучила до вчинення злочину іншу особу, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, яка також 22 липня 2024 року приблизно об 11:30 год у м. Бершадь Вінницької області зустріла 6 осіб, які бажали у незаконний спосіб перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , й на автомобілі «Citroen C4», д.н.з. НОМЕР_2 , повезла їх у напрямку контрольованого прикордонного району, розташованого поблизу населених пунктів Кодима та Грабове Одеської області, для подальшої передачі вказаних осіб «провідникам», які будуть здійснювати їх безпосереднє переправлення поза пунктами прикордонного контролю.

Під час подорожі до місця безпосереднього незаконного переправлення, ОСОБА_4 , діючи згідно розробленого особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, плану, вживав заходів конспірації, інформував осіб, які бажають перетнути кордон України у незаконний спосіб, про обставини такого перетину, момент передачі грошових коштів, їхню поведінку в разі дій правоохоронних органів на території України й після перетину державного кордону; інструктував іншу особу матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Таким чином, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та іншими невстановленими слідством особами, вжив усі дії, які вважав необхідними для незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , однак був затриманий 22.07.2024 у контрольованому прикордонному районі, розташованому поблизу пунктів м. Кодима та м. Грабове Одеської області.

З огляду на це, згідно з обвинувальним актом з урахуванням положень ст. 6 КК України місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, є у тому числі й м. Бершадь Вінницької області, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Бершадського районного суду Вінницької області.

Враховуючи наведене, зокрема те, що кримінальне провадження № 0000068 від 19 січня 2024 року (справа № 126/2590/24) щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, надійшло до Бершадського районного суду Вінницької області як до суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що підстави до задоволення подання Вінницького апеляційного суду та направлення вказаного кримінального провадження на розгляд до Кодимського районного суду Одеської області відсутні.

Тому, керуючись положеннями ст. 34, ч. 9 ст. 615 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Подання голови Вінницького апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 0000068 від 19 січня 2024 року (справа № 126/2590/24) щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3