Справа № 638/3804/25
Провадження № 1-кп/638/1428/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000065 від 10.01.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хролі Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов?язаний, за результатами медичного огляду, 26 грудня 2024 року визнаний Ізюмською територіальною позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 придатним до військової служби.

На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" , затвердженого Законом України від 3 березня 2022 року N? 2105-IX (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-IX, Указом від 12 серпня 2022 року N? 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року N? 2501-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-IX, Указом від 6 лютого 2023 року N? 59/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2916-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 255/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року N? 3058-IX, Указом від 26 липня 2023 року N? 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3276-IX, Указом від 6 листопада 2023 року N? 735/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року N? 3430-IХ, Указом від 5 лютого 2024 року N? 50/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року N? 3565-IX, Указом від 6 травня 2024 року N? 272/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року N? 3685-IX, Указом від 23 липня 2024 року N? 470/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3892-1X, та Указом від 28 жовтня 2024 року № 741/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року N? 4025-IХ), ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» від 25.03.1992 N? 2232- XII, ОСОБА_4 , 26 грудня 2024 року о 15 годині 40 хвилин, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , будучи попередженим співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, відмовився від отримання повістки від працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зобов?язувала його з`явитись 27.12.2024 о 08 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшого відправлення до військової частини у команді № НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Разом з цим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не з?явився без поважних причин у визначений термін та час, у пункт збору до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для відправлення у команду N? A5003 до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією, чим порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації і тим самим ухилився від військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається ОСОБА_4 передбачена ст. 336 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення не визнав та підтвердив що дійсно пройшов медкомісію, його визнали придатним до військової служби, але від отримання повістки та подальшого відправлення для проходження військової служби не прийшов з тих обставин що він не входить до кола осіб, що підлягають мобілізації та наявність у нього захворювання, яке перешкоджає йому бути придатним до військової служби, тому вважає що не ухилявся від призову по мобілізації.

Не зважаючи на невизнання своєї провини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні правопорушення доведена зібраними по справі доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 був направлений на медкомісію, за висновками якої його визнали придатним до служби, зі скаргами на здоров`я, а саме на наявність хронічних захворювань та синдромів ОСОБА_5 не звертався.

- показами свідка ОСОБА_6 , відповідно до яких він зазначив, за колом своїх обов`язків він був уповноважений вручити повістку ОСОБА_4 , який був направлений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження Військово-лікарняної комісії, за висновком якої до проходження військової служби визнаний придатним. Від отримання повістки про направлення для навчання та подальшого проходження військової служби ОСОБА_4 відмовився. Про відмову ОСОБА_4 від отримання повістки про виклик був складений відповідний акт. У час, зазначений у повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 не з`явився.

Аналіз показань свідків, які попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, є допустимими та об`єктивними, відсутність будь-яких протиріч між ними, дають підстави дійти висновку щодо їх логічності, послідовності та правдивості, підтверджують обставин, що підлягають доказуванню і впливають на оцінку дій обвинуваченого та підтверджують вину обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Крім показів свідків, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими письмовими доказами:

- копією повістки, від 26.12.2024 складеної на імя ОСОБА_4 про явку на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на 27.12.2024 о 08-00 год, від отримання якої ОСОБА_4 відмовився.

- копією військового квитка ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , згідно розділу 1 пункту 9 якого, 3 березня 2015 року на підставі указу Президента України 14.01.2015 року він призваний у Збройні Сили України за мобілізацією;

- протоколом огляду предметів від 21.01.2025;

- постановою від 21.01.2025 про визнання речовими доказами оригіналу розписки про отримання повістки на призов за мобілізацією з 27.12.2024 о 08-00 год на ім`я ОСОБА_4 ;

-копією повідомлення про кримінальне правопорушення від 27.12.2024 № 8913, щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , передбаченого ст. 336 КК України;

- карткою обстеження та медичного огляду за формою Додатко№ 13 до положеення про Військово-лікарську експертизу з ЗСУ від 26.12.2025, відповідно до п. 12.Діагноз та постанова ВЛК: здоровий;

- актом щодо відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.12.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 27.12.2024 о 08-00 год, текст якої йому було озвучено 26.12.2024 о 15-40 год, оповіщення було здійснене ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

- копією розписки про отримання повістки на призов за мобілізацією на 27.12.2024 о 08-00 год, на імя ОСОБА_4 , в графі «Підпис» - підпис відсутній;

- довідкою військово-лікарської комісії № 363/2 від 20.12.2024 року про те, що ОСОБА_4 придатний до військової служби;

Усі наведені докази у їх сукупності підтверджують факт на ухилення від призову за мобілізацією.

До посилань обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що він не є військовозобов`язаним, а тому не ухилявся від призову по мобілізації, суд ставиться критично, вважає їх неспроможними та надуманими, такими що суперечать доказам по справі.

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_4 суд робить обґрунтований висновок про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Об`єкт правопорушення в широкому розумінні є суспільні відносини у сфері переведення економіки, діяльності органів влади, самоврядування, інших сфер і галузей країни на функціонування у період воєнного стану, а ЗСУ, інших воєнізованих формувань на організацію і штати воєнного часу. У більш вузькому розумінні це передбачений законом порядок підтримання бойової і мобілізаційної готовності ЗСУ та інших формувань на рівні, що забезпечує вимоги національної безпеки.

Додатковим обов`язковим об`єктом правопорушення є встановлений законом порядок комплектування ЗСУ (інших формувань). Шкода, що спричиняється вказаному об`єкту посягання, характеризується такою протиправною поведінкою, коли особа, яка об`єктивно підпадає до призову за мобілізацію до лав ЗСУ, в односторонньому порядку свідомо виключає себе із передбаченого законом процесу формування ЗСУ та інших формувань на рівні забезпечення національної безпеки країни і її населення.

Суспільна небезпека правопорушення полягає в тому, що мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціювання в умовах особливого періоду, а Збройних сил чи інших військових формувань - на організацію і штати воєнного часу. Ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Збройних сил з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

Об`єктивна сторона виявляється в бездіяльності ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим умислом. Тобто особа усвідомлює небезпечний і протиправний характер своїх вчинків, проте має намір і бажання так діяти, а саме досягти мети - уникнути самого призову за мобілізацією.

Прямим умисел є тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є шкідливим для суспільства.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 беззаперечно свідчить про спрямованість його умислу на ухилення від призову.

Так, за встановлених обставин, обвинувачений, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, що якщо не виконати свої зобов`язання як громадянина, передбачені ст. 65 Конституції України по швидкій і своєчасній мобілізації й спільній обороні від агресора не можливо бути дати ефективну відсіч нападникам на країну, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися о 08-00 27.12.2024 року для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, відмовився від отримання повістки від працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшого відправлення до військової частини для подальшого проходження військової служби. Вказане свідчить про наявність умислу уникнути самого призову за мобілізацією.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. ст. 66 КК України судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. ст. 67 КК України є вчинення злочину повторно з використанням умов воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, є громадянином України, із вищою освітою, який на утриманні осіб похилого віку та малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК Укрїни, підлягає покаранню за вчинення нетяжкого злочину, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, разом з тим суспільна небезпека правопорушення полягає в тому, що мобілізація - це комплекс заходів, які здійснюються в державі з метою переведення органів державної влади, місцевого самоврядування та деяких інших органів на функціювання в умовах особливого періоду, а Збройних сил чи інших військових формувань - на організацію і штати воєнного часу. Ефективно дати відсіч нападникам на країну чи виконати зобов`язання по спільній обороні від агресора без швидкої і своєчасної мобілізації неможливо. Тому ухилення від призову до Збройних сил з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони. Зазначена категорія злочинів з огляду на стан, в якому опинилась країна у зв`язку з військовою агресією з боку РФ, порушує забезпечення призову та мобілізації.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки скоїного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення ОСОБА_4 , до скоєного, впливу призначеного покарання на виправлення обвинуваченого, з метою захисту прав і законних інтересів особистості, суспільства і держави, з урахуванням вимог справедливості і цілей правосуддя, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 , становить небезпеку для суспільства, в зв`язку з чим, виправлення останнього можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ст. 336 КК України.

Правових підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено, оскільки в умовах воєнного стану звільнення від відбування з випробуванням де мотивує інших осіб, які підлягають мобілізації, створює в суспільстві негативне враження безладдя та безкарності, знижує рівень військової дисципліни і боєздатності підрозділів Збройних сил України та інших військових формувань.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у ст.ст. 50,65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами, що цілком відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстав його застосування суд не вбачає, ураховуючи відсутність таких клопотань з боку сторони обвинувачення.

Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання обвинуваченого.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1