Справа № 712/3999/25
Провадження № 1-кп/712/642/25

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000736 від 04.03.2025 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільшане, Городищенського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово непрацюючого, зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2025 у період часу з 11 год. 44 хв. по 12 год. 18 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу магазину «АТБ-Маркет» по просп.Перемоги, 6, в м.Черкаси, маючи умисел на привласнення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого незаконного використання, шляхом вільного доступу, привласнив майно, а саме: банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , власницею якої є ОСОБА_9 , що є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ КБ «ПриватБанк», і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Один із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби, серед яких є платіжні картки, які є емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або в банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, а саме привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Після чого, ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, і який в подальшому продовжений Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 на 90 діб, використовуючи банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_9 , яку ОСОБА_7 незаконно привласнив, в період часу з 12 год. 18 хв. по 16 год. 17 хв. 03.02.2025, шляхом розрахунку за товари в магазинах міста Черкаси, а саме: магазині «Епіцентр» за адресою: м.Черкаси, просп. Перемоги, 29, АЗК «WOG» за адресою: м.Черкаси, просп.Перемоги, 7/1, АЗС «МАК» за адресою: м.Черкаси, просп. Перемоги, 9, аптеці №49 «Бажаємо здоров`я» за адресою: м.Черкаси, просп. Перемоги, 22/1, магазині «Делікат» за адресою: м.Черкаси, просп. Перемоги, 22/1, магазині «Щасливе курча» за адресою: м.Черкаси, просп. Перемоги, 36, магазині «Українські ковбаси» за адресою: м.Черкаси, просп. Перемоги, 36/1, магазині «Малина» за адресою: м.Черкаси, просп. Перемоги, 36, магазині «Смачна втіха» за адресою: м. Черкаси, просп. Перемоги, 36, викрав грошові кошти потерпілої ОСОБА_9 , на загальну суму 4068 гривень 41 копійка.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_7 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_7 показав, що вдень 03.02.2025 поблизу магазину «АТБ-Маркет» по просп.Перемоги, 6, в м. Черкаси, на дорозі біля свого автомобіля він знайшов пластикову картку «ПриватБанк». У зв`язку з тим, що в той час ОСОБА_7 мав потребу в грошах, він вирішив перевірити, чи є кошти на картці, щоб в подальшому придбати необхідні речі. Таким чином, в подальшому ним здійснені були покупки в магазині «Епіцентр», на автозаправних станціях, аптеці, магазині «Делікат», інших продуктових магазинах. Далі, через два дні біля будинку ОСОБА_7 зупинили оперативні працівники, з якими він поїхав до відділу поліції, для надання пояснень з приводу привласнення банківської картки. ОСОБА_7 щиро розкаювався у вчиненому, та запевняв, що подібне більше не повториться. Обвинувачений зазначив, що під час судового провадження повністю відшкодував потерпілій завдану матеріальну шкоду.

До початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 подала до суду заяву про проведення розгляду кримінального провадження без її участі; повідомляє, що їй відшкодовано шкоду, претензій матеріального характеру немає; вирішення питання про вид та міру покарання покладає на розсуд суду.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належним чином повідомленої потерпілої.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.357 КК України привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів; та ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєні кримінальні правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії проступку та тяжкого злочину.

ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце реєстрації та проживання.

Під час судового провадження ОСОБА_7 повністю відшкодував потерпілій майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 4100 гривень.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі, а також у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з абз.4 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст.72 КК України (2341-14).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити за правилами, передбаченими ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас, суд вважає, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства, та на підставі ст.75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлено не було.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.15 ст.615, ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням ст.72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 9 (дев`ять) компакт-дисків «DVD-R» з відеозаписами з камер спостереження магазину Епіцентр, АЗК «WOG», АЗС «МАК», аптеки №49 «Бажаємо здоров`я», магазину «Делікат», магазину «Щасливе курча», магазину «Українські ковбаси», магазину «Малина», магазину «Смачна втіха», які долучені до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1