Справа № 559/2415/25
Провадження № 1-кп/559/235/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000137 від 12 червня 2025 року щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має інвалідність ІІІ групи, раніше судимого,-

з участю сторін: прокурорки ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ; -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 після звільнення з місць позбавлення волі, не зробивши для себе належних висновків і не ставши на шлях виправлення, продовжив вчиняти правопорушення, на профілактичну роботу, що проводиться з ним, належним чином не реагував, у зв`язку з чим 24 квітня 2025 року постановою Дубенського міськрайонного судом Рівненської області відносно нього продовжено встановлений адміністративний нагляд строком на 6 (шість) місяців до 24.10.2025 та встановлено обмеження: з`являтися на реєстрацію у Дубенський РВП ГУНП в Рівненській області, що знаходиться за адресою: вул. Пекарська, 10, м. Дубно, 1, 2, 3 і 4 понеділка кожного місця в період часу з 09:00 год. по 11:00 год.; заборонити залишати місце проживання в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня, без дозволу Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області; заборонити відвідування кафе, барів ресторанів та інших місць, де спиртні напої продаються на розлив; заборонити виїзд за межі Дубенського району без відповідного дозволу Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про встановлені вказаним судовим рішенням заборони, в порушення вимог п.п. «а», «в» ч.1 ст.10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, без поважних причин, самовільно, без відповідного дозволу Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області на виїзд за межі Дубенського району, 10 червня 2025 року у вечірню пору доби (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) самовільно залишив обране ним місце проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виїхавши за межі Дубенського району, чим порушив обмеження адміністративного нагляду.

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорює, все правильно. Поїхав у Київ по справах, був у нього дільничний інспектор, якому повідомляв, що поїде в Київ. Він сказав, що добре, але треба написати заяву. Письмово Дубенське РВП він не повідомляв, дільничний їхав машиною й зупинився, то йому словами повідомив. Це було 7 чи 8 червня 2025 року, але в нього при собі не було документів і він сказав, що напишемо пізніше. Куди конкретно поїде, на який строк, - не повідомляв і заяву не писав. Поїхав у Київ і тут таке сталось, що його взяли під варту 11 червня 2025. Він знав, що встановлений адміннагляд, покинув місце проживання й це його вина, щиро розкаюється. Зробив висновок, що не треба порушувати адміннагляд. Але він його порушив і нашкодив лише собі. Стан здоров`я нормальний, був наркозалежним, але зараз в умовах ізоляції нічого не вживає, йому не дають наркотичні засоби й він навіть цигарок не вживає. Відбував покарання у виді позбавлення волі загалом років 15. Щодо покарання, то покладається на розсуд суду, але просить суворо не карати, врахувати його щире каяття.

Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому всі правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності позиції немає, а також суд роз`яснив усім, що в такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 .

За таких обставин суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду (порушив правила адміністративного нагляду), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі за крадіжки, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду та за дрібні крадіжки. За місцем проживання скарг на ОСОБА_3 не надходило, проживає разом з братом і племінником, на теперішній час не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, але перебував на обліку в лікаря нарколога і був знятий в зв`язку з ув`язненням. Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 востаннє судимий 11.12.2024 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням з іспитовим строком, під час якого вчинив нове кримінальне правопорушення. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено, оскільки рецидив відсутній за ст. 34 КК України, так як нове кримінальне правопорушення це не злочин, а кримінальний проступок.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення під час звільнення з випробуванням за попереднім вироком, коли суд надав йому шанс довести своє виправлення, перебуваючи на волі, враховуючи всі викладені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що його виправлення без ізоляції від суспільства неможливе. Тому необхідно призначити мінімальну, але реальну міру покарання в виді обмеження волі строком 1 рік. Згідно ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, тобто 1 рік обмеження волі це 6 місяців позбавлення волі. Обираючи спосіб остаточного визначення покарань, суд враховує пом`якшуючі обставини та вважає за необхідне застосувати часткове, а не повне складання, додавши 1 місяць позбавлення волі, оскільки саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нового злочину, і відповідає меті покарання, визначеній ст.50 КК України.

Судові витрати відсутні. До набрання вироком суду законної сили, для можливості реального виконання цього вироку в умовах воєнного стану, незалежно від вирішення інших справ відносно особи, обвинуваченому, який згідно даних ЄДРСР та матеріалів кримінального провадження утримується під вартою ДУ «Київський слідчий ізолятор» по іншому кримінальному провадженні, необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України

Керуючись ст. 100, ст. 349, ст.366-371, 373-376, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків, призначити шляхом часткового складання покарань з попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11.12.2024 за ч.4 ст.185 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць.

Початок строку покарання рахувати ОСОБА_3 з моменту затримання 11.06.2025, зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді триманні під вартою.

Речові докази в справі: копію справи №135-23 відносно ОСОБА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники мають право отримати в суді копію вироку. Прокурору та обвинуваченому повний текст вироку вручається в день проголошення його резолютивної частини в умовах дії воєнного стану згідно ч.15 ст. 615 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1