Справа №705/4301/24
1-кс/705/681/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року м. Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого не з`явився,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані клопотання начальника відділення СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000051 від 02.07.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Черкаської області, Жашківського району, м. Жашків, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 321 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник відділення СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , яке погоджене керівником Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 02.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що з метою вчинення особливо тяжких злочинів (незаконного придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та незаконного збуту наркотичних засобів, а також сильнодіючого лікарського засобу дифенгідрамін (димедрол) у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня місяця 2024 року, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, до ОСОБА_4 звернулася, ОСОБА_9 , будучи особою без визначеного роду занять, яка володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, маючи надійний канал поставки наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів, вирішила створити та очолити стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів на території м. Одеса та м. Черкаси.

Таким чином, ОСОБА_4 , надавши свою згоду на пропозицію ОСОБА_9 , погодившись на умови останньої, стала учасником очолюваної ОСОБА_9 злочинної організації.

Так, найвищу ланку у злочинній організації, взявши на себе функцію загального керівництва злочинною організацією, ОСОБА_9 відвела собі та особисто підібрала та залучила до участі у ньому в якості співорганізатора довірену особу зі свого найближчого оточення - ОСОБА_10 , яким повинні були підпорядковуватися інші учасники злочинної організації, які безумовно, чітко і своєчасно повинні були виконувати всі вказівки, настанови та вимоги. При цьому, саме ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 мали визначати напрямки злочинної діяльності, ролі співучасників, ієрархічне положення кожного з них, розробляти плани вчинення злочинів і доводити до безпосередніх виконавців їх вчинення, координувати їх злочинну діяльність згідно з ієрархічною побудовою організації, приймати рішення про включення до складу злочинної організації нових членів, здійснювати контроль за їх діяльністю через підпорядкованих безпосередньо їм членів, за необхідності особисто приймати участь у вчиненні злочинів, розподіляти отримані злочинним шляхом кошти.

Другу ланку у злочинній організації ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відвели своїм найбільш довіреним особам ОСОБА_11 , якого визначили адміністратором телеграм-чату зі збуту наркотичних засобів «Надежда Васильевна» з метою ведення злочинної діяльності пов`язаної з вчиненням систематичного незаконного збуту наркотичних засобів, обіг яких обмежено на території м. Черкаси, батькам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які на спільних зборах із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обговорювали та надавали рекомендації, щодо вчинення злочинів пов`язаних з незаконним збутом наркотичного засобу метадон та сильнодіючого лікарського засобу димедрол, та здійснювали постачання наркотичного засобу метадон.

Третя ланка у злочинній організації складалась із інших учасників злочинної організації, між якими було розподілено їх функції та ролі, а саме: постачальників сильнодіючого лікарського засобу димедрол, якими є ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; осіб, які здійснювали фасування, перевезення, розкладання суміші з наркотичного засобу та сильнодіючого лікарського засобу, з метою подальшого збуду, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також осіб які здійснювали фасування, зберігання з метою збуту суміші з наркотичного засобу, та сильнодіючого лікарського засобу - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; осіб, які здійснювали розкладання заздалегідь пофасованого для збуту наркотичного засобу метадон та сильнодіючого лікарського засобу димедрол ОСОБА_23 та інших невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб; пособників: ОСОБА_24 , який за грошову винагороду здійснював діяльність по контролю виведення грошових коштів, отриманих від збуту наркотичних засобів, з банківських рахунків, зняття грошових коштів з банківських карток, які попередньо за грошову винагороду були отримані в користування від третіх осіб та ОСОБА_25 , який раніше працював в правоохоронних органах та будучи обізнаним про форми і методи документування злочинів, пов`язаних зі збутом наркотиків, здійснював консультування щодо конспірації її діяльності з метою уникнення притягнення до відповідальності та запобігання викриття правоохоронними органами діяльності учасників організації за встановлену щомісячну грошову винагороду.

Відповідно до вказаного плану завданнями і метою існування злочинної організації було налагодження збуту наркотичних засобів на території м. Одеса та м. Черкаси, задля незаконного збагачення учасників групи, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 ОСОБА_21 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

ОСОБА_4 , як учасник злочинної організації, виконувала такі функції:

- здійснювала фасування наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого їх збуту;

- спільно із ОСОБА_9 та іншими учасниками організації здійснювала перевезення наркотичних і сильнодіючих лікарських засобів у великих розмірах («майстер-клади») до м. Одеса в заздалегідь визначені місця для подальшого збуту учасниками організації;

- приховано розміщувала наркотичні та сильнодіючі лікарські засоби у великих розмірах («майстер-клади») шляхом залишення закладок у заздалегідь визначених в місті Одеса місцях для подальшого збуту учасниками організації;

- отримувала кошти здобуті від незаконного збуту наркотичного засобу метадон.

Так, задокументована діяльність організованої групи полягала в систематичному придбанні та/або виготовленні наркотичного та сильнодіючого лікарського засобів, їх перевезенні до міста Жашків, де вказані речовини розважувались на «дози», змішувались між собою, фасувались та пакувались у так звані «майстер-клади», тобто велику кількість окремих згортків, поміщених в об`ємне фасування.

Відповідно до розробленого ОСОБА_9 плану вчинення злочинів, з яким були обізнані основні учасники, ОСОБА_9 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , особисто та спільно з ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_4 , ОСОБА_20 , зважували і розфасовували в полімерні згортки наркотичний засіб метадон, змішуючи його при цьому із сильнодіючим лікарським засобом дифенгідрамін (димедрол), які після цього незаконно приховано зберігали у вказаному будинку.

В подальшому ОСОБА_9 спільно з іншими учасниками злочинної організації - ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 на транспортному засобі «Mersedes E220D» ( НОМЕР_1 ), а також, з лютого 2025 року, на транспортному засобі «Volkswagen Passat B7» ( НОМЕР_2 ), та за допомогою поштового зв`язку перевозили, пересилали заздалегідь пофасовану суміш з наркотичного засобу метадон та сильнодіючого лікарського засобу димедрол до м. Одеса.

30.04.2025 року о 13 годині 15 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України.

30.04.2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці Черкаської області, Жашківського району, м. Жашків, громадяці України, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених:

ч. 2 ст. 255 КК України, тобто в участі у злочинні організації;

ч. 3 ст. 307 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому організованою групою в складі злочинної організації;

ч. 4 ст. 321 КК України, тобто в незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті сильнодіючих лікарських засобів, вчиненому організованою групою в складі злочинної організації без спеціального на те дозволу.

В якості підстав застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий зазначає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

У клопотанні слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, без можливості внесення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави. Зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних злочинів, враховуючи її особу та характер правопорушення, наявні ризики того, що підозрювана може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів на його користь, також може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового слідства та суду, у зв`язку з чим її належна процесуальна поведінка може бути забезпечена лише запобіжним заходом у виді тримання під вартою без застосування застави.

Захисники підозрюваної ОСОБА_4 - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили суд застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави, посилаючись на те, що підзахисна має постійне місце проживання та утримує малолітніх дітей.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, підтримала думку своїх захисників.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, вивчивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

У силу ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000051 від 02.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306 КК України.

30.04.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 321 КК України.

30.04.2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пред`явленої підозри, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених:

ч. 2 ст. 255 КК України, тобто в участі у злочинні організації;

ч. 3 ст. 307 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому організованою групою в складі злочинної організації;

ч. 4 ст. 321 КК України, тобто в незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті сильнодіючих лікарських засобів, вчиненому організованою групою в складі злочинної організації без спеціального на те дозволу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

1.Щодо обґрунтованості підозри

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі Нечипорук і Йонкало проти України термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена, враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтовуються зібраними доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 278 КПК України та на даному етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.

2.Щодо наявності ризиків

Слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені цією статтею.

В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків того, що підозрювана ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інший злочин в сфері обігу наркотичних речовин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом,

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

(І) Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та / або суду.

Надаючи оцінку тому, чи існує ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, суду, слідчий суддя виходить з сукупності встановлених відомостей, що може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на порушення відповідних обов`язків.

ОСОБА_4 усвідомлює, що вона вчинила умисні особливо тяжкі злочини, за які передбачене найтяжче покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, а також що остання усвідомлює, що є учасником злочинної організації, за що була затримана порядку ст. 208 КПК України.

(ІІ) Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя враховує, що інкримінований підозрюваній злочин вчинений у складі злочинної організації, у зв`язку з чим вона може координувати свої дії з іншими співучасниками, впливаючи на зміст, характер, обсяг їх показань та процесуальну поведінку.

(ІІІ) Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказаний ризик підтверджується характером кримінального правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 . На думку слідчого судді, зважаючи на те, що її злочинна діяльність носить тривалий, систематичний та цілеспрямований характер, підозрювана може продовжити вчинення такого кримінального правопорушення й надалі у разі не перебування під вартою.

(IV) Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином

Вказаний ризик може виразитись в не з`явленні до слідчого, прокурора та суду за викликом, а тому без застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, іншим чином неможливо забезпечити її належну процесуальну поведінку.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, передбачених статтею 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Суд відхиляє клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту або визначення їй розміру застави, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що:

- наявність малолітніх дітей є достатнім стримуючим фактором, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та виключить ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки це не стало для ОСОБА_4 обставиною, яка утримає її від вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінуються;

- діяльність, пов`язана з незаконним оборотом наркотичних речовин, у якій підозрюється ОСОБА_4 , не є єдиним джерелом доходу останньої і відсутній ризик вчинення нею інших кримінальних правопорушень;

- ОСОБА_4 має у підтвердженому та законному володінні житлові приміщення, де може виконуватися запобіжний захід у виді домашнього арешту;

- застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу виключить ризик впливу на інших учасників кримінального провадження та ризик перешкоджання його ефективному розслідуванню.

Заперечення сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, врученої ОСОБА_4 , суд визнає необґрунтованими, оскільки стороною обвинувачення на даному етапі досудового розслідування, зібрано та додано до клопотання достатньо доказів, які у сукупності дають суду підстави вважати, що підозрювана може бути причетна до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини злочинів, суспільну небезпечність та характер вчинених злочинів, за якими підозрюється ОСОБА_4 , вважає, що досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом взяття підозрюваної ОСОБА_4 під варту.

Такий висновок не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти Росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З викладених вище обставин можна вважати, що достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваної ОСОБА_4 обов`язків буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а більш м`який запобіжний захід не може бути обраний.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було затримано 30.04.2025, оголошено про підозру 30.04.2025, слідчий суддя вважає, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної слід застосувати з дня її фактичного затримання 30.04.2025 року, взявши ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим заходом та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 182, 183, 193-197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 321 КК України, - запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави на строк 60 днів, з 30 квітня 2025 року і до 28 червня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту затримання з 30 квітня 2025 року і до 28 червня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору негайно після її оголошення,та направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 07.05.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1