Провадження № 1-кп/643/334/25
Справа № 643/5623/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000224 від 19.03.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, який офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: згідно з вироком Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.; згідно з вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. та покарання, призначене за цим вироком, у вигляді 120 годин громадських робіт, ухвалено виконувати самостійно

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

15.03.2024 приблизно о 05:30 год. ОСОБА_5 (обвинувачений) перебував на сходовій клітині першого поверху першого під`їзду багатоквартирного житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті тривалих неприязних стосунків виник словесний конфлікт з раніше знайомою йому ОСОБА_4 . В ході вказаного конфлікту ОСОБА_5 , знаходячись ліворуч від ОСОБА_4 на відстані приблизно одного метру, маючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_4 правою рукою за волосся та намагався повалити її на підлогу і одночасно, тримаючи її за волосся правою рукою, умисно наніс їй кулаком лівої руки не менше 5 ударів в область потиличної частини голови. Далі ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, кулаком лівої руки наніс ще приблизно 5 хаотичних ударів по голові ОСОБА_4 , яка знаходилась у положенні стоячи, та один удар кулаком лівої руки по правій руці потерпілої і ще один удар кулаком лівої руки в область губи праворуч, після чого на крики потерпілої про допомогу з квартири вийшли її чоловік та син, побачивши яких ОСОБА_5 припинив свої протиправні дії і вибіг на вулицю.

Внаслідок умисно нанесених ОСОБА_5 ударів потерпілій ОСОБА_4 були спричинені згідно з висновком судово-медичного експерта - синець та поверхнева забійна рана на голові, ділянка травматичного набряку м`яких тканин та синець на правій руці, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів. Вищевказані тілесні ушкодження викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Позиція сторони захисту

Обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Показав, що 15.03.2024 р. приблизно о 05:30 год. зустрів потерпілу ОСОБА_4 , з якою в обвинуваченого періодично відбуваються конфлікти. Так, коли потерпіла виходить з під`їзду, то відчувається гучний звук від закривання дверей. Обвинувачений спитав у потерпілої, коли вона перестане гучно закривати двері, на що потерпіла нецензурно висловилась на адресу обвинуваченого та нанесла йому удар в скроню. Обвинувачений схопив потерпілу за волосся, щоб вгомонити, і через 5 секунд відпустив. Обвинувачений не наносив удари потерпілій, хоча остання на це заслуговує, оскільки веде аморальний спосіб життя. Потерпіла проживає разом із співмешканцем, який її постійно б`є. Обставини, викладені в обвинувальному акті, не відповідають дійсності.

Докази, досліджені судом

Крім показань обвинуваченого, судом досліджені такі докази:

- показання потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на 4 поверсі. 15.03.2024 о 05:30 год. потерпіла вийшла на роботу з квартири. На першому поверсі знаходиться квартира обвинуваченого, з яким у потерпілої раніше був конфлікт. Коли потерпіла спустилась до першого поверху і до квартири обвинуваченого залишився один шаг, обвинувачений вийшов зі своєї квартири, при цьому на руках у нього були чорні рукавички, без будь-яких слів та пояснень схопив правою рукою потерпілу за волосся та, тримаючи її за волосся, намагався завалити на підлогу, при цьому почав наносити удари кулаком лівої руки по її потилиці, нанісши не менше 5 ударів. Потім обвинувачений кулаком лівої руки наніс потерпілій не менше 5 ударів в область голови та один удар по правій руці. Після цього обвинувачений кулаком лівої руки наніс потерпілій удар в обличчя в область губи справа. Потерпіла в ході конфлікту почала кричати про допомогу. На крики потерпілої з її квартири на четвертому поверсі вийшли син та чоловік і побігли по сходах на перший поверх. Побачивши їх, обвинувачений відпустив потерпілу та вибіг на вулицю. Син потерпілої викликав поліцію. Потерпіла заперечувала показання обвинуваченого та пояснила, що не наносила обвинуваченому ударів. Також пояснила, що до зустрічі з обвинуваченим в неї були відсутні тілесні ушкодження на обличчі. Зазначила, що тілесні ушкодження, вказані у висновку експерта, спричинені їй обвинуваченим за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Також зазначила, що краще пам`ятала події на момент проведення з нею слідчого експерименту, в зв`язку з чим у протоколі слідчого експерименту більш точно відображені події конфлікту з обвинуваченим.

- показання свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що є сином потерпілої та проживає разом з нею за вказаною вище адресою. 15.03.2024 свідок прокинувся приблизно о 05:30 год. від криків потерпілої про допомогу. Свідок розбудив батька ОСОБА_7 та разом з ним вибіг на перший поверх. Коли свідок спускався з другого на перший поверх, то побачив обвинуваченого, який стояв біля потерпілої. Обвинувачений, побачивши свідка та його батька, одразу вибіг з під`їзду на вулицю. Свідок разом з батьком побігли за обвинуваченим та кричали, вимагаючи від обвинуваченого зупинитись, проте обвинувачений не зупинився. Вони його не змогли наздогнати. Свідок з батьком повернулись до під`їзду, біля якого на той момент знаходилась потерпіла. Потерпіла перебувала в шоковому стані. Свідок у потерпілої побачив розтріпане волосся та почервоніння на губі, немов кров. Потерпіла повідомила, що на неї скоїв напад обвинувачений, який вийшов з квартири в рукавчиках, схопив її за волосся та наніс удари. Свідок викликав поліцію. Поліція приїхала та викликала бригаду психіатричної допомоги, яка забрала обвинуваченого. Також свідок уточнив, що коли напередодні ввечері бачив потерпілу, в останньої були відсутні тілесні ушкодження на обличчі. Свідок після цього не чув вдома будь-яких конфліктів між потерпілою та ОСОБА_7 . Свідку не відомо, щоб ОСОБА_7 наносив удари та спричинив тілесні ушкодження потерпілій.

- показання свідка ОСОБА_7 , який зазначив, що проживає з потерпілої однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно о 05:30 год. свідка розбудив син потерпілої ОСОБА_6 та сказав, що чув крики потерпілої. Свідок разом з ОСОБА_6 вибіг з квартири та спустився на перший поверх, де побачив обвинуваченого поруч з потерпілою. Побачивши свідка та ОСОБА_6 , обвинувачений одразу вибіг на вулицю. Свідок побіг за обвинуваченим, проте наздогнати його не зміг. Повернувшись, він побачив, що у потерпілої розбита губа, розтріпане волосся. Крім того, у потерпілої сильно боліла рука. Вони викликали поліцію. На запитання обвинуваченого свідок показав, що не спричиняв удари потерпілій та тілесні ушкодження у потерпілої виникли не через його дії.

- показання свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що є працівником поліції та перебував на чергуванні. 15.03.2024 приблизно о 06:00 07:00 він разом з колегами на службовий планшет отримали виклик та прибули на вулицю Бучми в м. Харкові. На місці перебувала потерпіла в розгубленому стані та сусіди. Потім до них підійшов обвинувачений. Опитати обвинуваченого вони не змогли, оскільки обвинувачений перебував в емоційно збудженому стані. Вони викликали швидку психіатричну допомогу, яка забрала обвинуваченого.

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000224 від 19.03.2024, згідно з яким відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені за заявою ОСОБА_4 про те, що 15.03.2024 року приблизно о 05:30 год. за адресою: АДРЕСА_2 обвинувачений наніс їй тілесні ушкодження.

- рапорт від 15.03.2024, згідно з яким від служби «102» надійшло повідомлення про те, що 15.03.2024 о 05:37 год. за адресою: АДРЕСА_2 мати АДРЕСА_4 . На фоні розмови чутно крики. Заявник ОСОБА_6

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.03.2024, згідно з яким ОСОБА_4 звернулась з заявою з приводу того, що 15.03.2024 о 05:37 год. обвинувачений, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , наніс їй тілесні ушкодження в область голови та обличчя.

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.03.2024 за участю ОСОБА_4 , згідно з яким з метою уточнення механізму тілесних ушкоджень потерпіла показала на статисті, як їй були нанесені тілесні ушкодження 15.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході слідчого експерименту встановлено, що 15.03.2024 року приблизно о 5:30 год. потерпіла ОСОБА_4 вийшла зі своєї квартири за місцем проживання, яка розташована на четвертому поверсі, та пішла по сходах на перший поверх. У цей час потерпіла виходить із квартири кожен день, оскільки їде на роботу. За нею приїжджає машина з водієм. Працює неофіційно на пекарні «Апетіто», що розташована за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний 66. У той момент, як потерпіла ОСОБА_4 спускалася з четвертого поверху та йшла першим поверхом свого під`їзду № 1, біля квартири АДРЕСА_4 , що розташована на першому поверсі, вона побачила у відчинених дверях квартири АДРЕСА_4 свого сусіда ОСОБА_5 , який стояв та мовчки дивився на те, як вона йде. У той момент, коли потерпіла проходила мимо свого сусіда ОСОБА_5 та перебувала біля нього лівим боком на відстані приблизно до одного метра, сусід ОСОБА_5 несподівано проявив до потерпілої агресію та схопив її правою рукою за волосся з великою силою. Потерпіла сильно злякалася та відчула сильний біль. У цей момент сусід ОСОБА_5 застосував до потерпілої силу та, тримаючи її за волосся, намагався повалити потерпілу на підлогу. Потерпіла почала сильно кричати та кликати на допомогу, просила сусіда ОСОБА_5 не чіпати її, проте обвинувачений продовжував проявляти агресію та почав наносити удари кулаком лівої руки в голову, а саме в потилицю, приблизно 5-7 ударів. Потерпіла намагалася вирватися, однак їй це не вдалося, тому що ОСОБА_5 тримав її за волосся та продовжував хаотично завдавати удари кулаком лівої руки по голові, правій руці - приблизно більше п`яти ударів. ОСОБА_4 продовжувала кричати та вириватися від обвинуваченого. ОСОБА_5 продовжував наносити потерпілій удари та завдав ще один удар кулаком лівої руки в обличчя, а саме в ділянку губ праворуч. В цей момент обвинувачений почув, як з четвертого поверху біжать чоловік потерпілої та син, оскільки вони почули крики потерпілої, та відпустив потерпілу. Після чого, побачивши сім`ю потерпілої, обвинувачений почав вибігати на вулицю.

- висновок експерта № 09/210-С/2024 від 21.03.2024, згідно з яким у потерпілої мають місце: синець та поверхнева забійна рана на голові, ділянка травматичного набряку м`яких тканин та синець на правій руці, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані в термін, вказаний у постанові про призначення судово-медичної експертизи. По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6). Обставини, на які посилається потерпіла в ході проведення слідчого експерименту, взагалі не суперечать об?єктивним судово-медичним даним у частині способу виникнення у неї тілесних ушкоджень. У цьому ж висновку експерта зазначено, що з постанови відомо, що 19.03.2024 до Харківського РУП № 2 ГУНП в Х/о надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 15.03.2024 приблизно о 05:37 год. за адресою: АДРЕСА_2 , її сусід ОСОБА_9 завдав тілесні ушкодження заявниці.

Позиція суду

Незважаючи на заперечення обвинуваченим факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, вказана обставина підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, вказана обставина підтверджується показаннями потерпілої, наданими в судовому засіданні, та даними протоколу проведення слідчого експерименту за її участю, в якому зафіксовані обставини вчинення обвинуваченим відносно неї насильницьких дій. Дані вказаного протоколу згідно з висновком експерта не суперечать об?єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у потерпілої тілесних ушкоджень.

Крім того, вказана обставина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, почувши крики потерпілої, вибігли з квартири і на першому поверсі побачили потерпілу, біля якої знаходився обвинувачений, який одразу вибіг на вулицю. У потерпілої на обличчі вони побачили візуальні ознаки тілесних ушкоджень, які згідно з наданими їм потерпілою поясненнями спричинив обвинувачений.

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілої підтверджується вказаним вище висновком експерта.

Спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій також підтверджується даними рапорту, згідно з яким ОСОБА_6 під час виклику працівників поліції повідомив, що потерпілу б`є сусід з квартири АДРЕСА_4 , та даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, в якій потерпіла вказала на обвинуваченого як на особу, що спричинив їй тілесні ушкодження.

Показання потерпілої з приводу того, що вона під час конфлікту з обвинуваченим голосно благала про допомогу, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_6 , який показав, що саме після того, як почув вказані крики, розбудив ОСОБА_7 та разом з ним побіг на перший поверх.

Показання обвинуваченого відносно того, що він став жертвою нападу з боку потерпілої, яка нанесла йому удар в скроню, а він їй удари не наносив, а також відносно того, що ОСОБА_7 періодично б`є потерпілу і саме внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 у потерпілої могли виникнути тілесні ушкодження, суд вважає тактикою захисту, спрямованою на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Так, вказані доводи обвинуваченого спростовуються показаннями як самої потерпілої, так і свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які заперечували утворення тілесних ушкоджень потерпілої від дій ОСОБА_7 .

Посилання обвинуваченого на неправдивість показань потерпілої та свідків суд відхиляє, оскільки вказані показання узгоджуються як між собою, та і з дослідженими судом документами. Крім того, суд враховує, що потерпіла та свідки перед наданням показань попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та були приведені до присяги.

Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи обвинуваченого щодо його невинуватості.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом факт спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій.

Вирішуючи питання щодо обсягу обвинувачення, яке суд вважає доведеним, суд керується таким.

В обвинувальному акті зазначено, що «В ході вказаного конфлікту ОСОБА_5 , знаходячись ліворуч від ОСОБА_4 на відстані приблизно одного метру, маючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_4 правою рукою за волосся та намагався повалити її на підлогу та одночасно, тримаючи її за волосся правою рукою, умисно наніс їй кулаком лівої руки 5-7 ударів в область потиличної частини голови».

У судовому засіданні на уточнююче запитання суду потерпіла показала, що їй за вказаних вище обставин було нанесено не менше 5 ударів. При цьому потерпіла зазначила, що не може стверджувати, що ударів було більше 5.

Ураховуючи наведене, суд вважає доведеним, що за вказаних вище обставин потерпілій було нанесено не менше 5 ударів, а не 5-7, як зазначено в обвинувальному акті, та викладає обвинувачення, визнане судом доведеним, з урахуванням вищезазначених показань обвинуваченої, наданих у судовому засіданні.

Надані суду CD-R диск з аудіозаписом виклику 102 ОСОБА_6 та протокол огляду вказаного диску від 26.03.2024, а також CD-R диск з відеозаписом з бодікамер співробітників патрульної поліції та протокол огляду вказаного диску від 26.04.2024, суд визнає неналежними та недопустимими доказами і не приймає до уваги з огляду на таке.

Під час неодноразових спроб відтворити в судовому засіданні звукозаписи та продемонструвати відеозаписи з вказаних вище CD-R дисків, будь-яка інформація з вказаних дисків не відтворилась. Встановивши вказану обставину, сторона обвинувачення заявила клопотання про розгляд кримінального провадження на підставі наявних матеріалів. За таких обставин суд констатує, що на наданих CD-R дисках не встановлено наявності будь-якої інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У протоколах огляду вказаних CD-R дисків зафіксована інформація, яка згідно з протоколами була записана на дисках.

Проте оскільки протоколи огляду вказаних CD-R дисків є похідними від інформації, зафіксованої на дисках, а судом не встановлено наявність на CD-R дисках будь-якої інформації, суд визнає вказані протоколи недопустимими доказами.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Обвинувачений на момент вчинення кримінального правопорушення був раніше не судимою особою. На час ухвалення вироку обвинувачений судимий згідно з вказаним вище вироками. Обвинувачений на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має середню освіту, не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований.

Згідно з інформаційним листом від 02.05.2024 обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно та веде себе неадекватно, систематично вчиняє сварки та конфлікти з мешканцями під`їзду № 1 буд. АДРЕСА_2 , про що неодноразово мешканці під`їзду звертались до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області. Під час конфліктів з сусідами неодноразово порушував громадський порядок.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 337 від 14.05.2024 ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі емоційно нестійкого розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого згідно з ст. 66 та 67 КК України відповідно, судом не встановлено.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 56 КК громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Положеннями ч. 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Суд неодноразово наголошував у постановах про те, що положення ч. 3 ст. 72 КК прямо вказують на необхідність застосування вимог статей 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, оскільки передбачають не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань під час призначення їх за сукупністю кримінальних правопорушень або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань. У разі засудження особи за кримінальне правопорушення, вчинене у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно із ч. 3 ст. 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком і покарання за новим вироком та ухвалює рішення про їх самостійне виконання (постанова Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 369/18964/23).

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Мотиви призначення покарання

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до вироку Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який мав місце 22.10.2024, до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Згідно з вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2025 ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який мав місце 14.03.2025, до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2025 у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. та покарання, призначене за цим вироком, у виді 120 годин громадських робіт, ухвалено виконувати самостійно.

Ураховуючи наведене, остаточне покарання обвинуваченому суд визначає на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи при цьому вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, згідно з якими при призначенні покарання у виді штрафу суд зобов`язаний визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та ухвалити рішення про самостійне виконання покарань.

З показань обвинуваченого судом встановлено, що покарання за вказаними вище вироками ним не відбуте.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ходу судового розгляду кримінального провадження не надходило, а також враховуючи добросовісне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу згідно з даним вироком суду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не пред`являвся.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених згідно з даним вироком та вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2025 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень), виконувати самостійно.

Речові докази, а саме СD-R диски, приєднані до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1