У Х В А Л А

18 серпня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

в режимі відеоконференції з Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)»:

представника установи виконання покарань - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, заяву ОСОБА_5 , про звільнення від покарання, у зв`язку з усуненням караності вчиненого ним діяння,

У С Т А Н О В И В:

у заявленому клопотанні ОСОБА_5 просив застосувати до нього Закон № 3886-ІХ.

У судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, просив переглянути його покарання.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 при вирішенні клопотання засудженого покладався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що клопотання засудженого слід задовольнити, лише в частині звільнення останнього від відбування покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 2024 року, а в іншій частині - відмовити, оскільки по іншим вирокам, караність вчинених засудженим діянь не усунута.

Заслухавши засудженого, представника установи виконання покарань, прокурора, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого підлягає частковому задоволенню.

Із копії вироку Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року судом з`ясовано, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, до обмеження волі на строк 1 (один) рік, від відбування якого звільнений, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Із копії вироку Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2024 року судом з`ясовано, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Одночасно, судом вирішено, що вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, яким ОСОБА_5 засуджений до обмеження волі на строк 3 (три) роки слід виконувати самостійно.

Як видно з копії вироку Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року був скасований.

Одночасно, ухвалений новий вирок, яким ОСОБА_5 призначене покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року вирішено виконувати самостійно.

Із копії вироку Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 2024 року судом з`ясовано, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Одночасно, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2024 року, ОСОБА_5 остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Із копії вироку Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року судом з`ясовано, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Одночасно, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2023 року та визначене ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Крім цього, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року, більш суворим, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 2024 року, остаточно визначене ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Із копії вироку Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року видно, що вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року скасований в частині призначеного покарання.

Одночасно, ухвалений новий вирок, яким ОСОБА_5 призначене покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строку 2 (два) роки.

Крім цього, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене за цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 2024 року, ОСОБА_5 визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Також, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року та ОСОБА_5 остаточно визначене покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

Отже, судом установлено, що вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року - виконується самостійно.

Своєю чергою, покарання призначене за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2024 року, враховане вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 2024 року, тоді як покарання призначене за останнім з цих вироків та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року, враховані у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року, зі змінами в частині призначеного покарання внесеними вироком Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року.

Крім цього, судом установлено, що сума викраденого майна за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 2024 року становить 2600 гривень (злочин вчинений в 2023 році), а за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2024 року - 4634 гривні (злочин вчинений в 2023 році).

Відповідно до частити першої статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання покарань.

Відповідно до пункту тринадцятого частини першої статі 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Отже, суд звільняє засудженого від покарання, у разі, якщо караність вчиненого ним діяння усунена законом.

09 серпня 2024 року вступив у силу Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Згідно з вказаним законом, внесені зміни до статті 51 КУпАП.

Відповідно до внесених змін, законодавець передбачив адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно практики Верховного Суду, Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року в справі ЄУН 278/1566/21).

Згідно з пунктом п`ятим підрозділу першого розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX, прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року становив 2684 грн.

Отож, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, усунена караність крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, або вчинення замаху на них, вчинених у 2023 році на суму, що не перевищує - 2684 грн.

За таких обставин, в силу ст. 5, 74 КК України, ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню від покарання, яке призначене йому вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 2024 року, оскільки на день розгляду клопотання, діяння, за вчинення якого він засуджений цим вироком, станом на день розгляду клопотання, не тягне за собою кримінальну відповідальність.

Своєю чергою, від покарання, яке призначене засудженому за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2024 року, останній звільненню не підлягає, оскільки діяння за яке він був засуджений не декриміналізоване.

Отож, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід вважати засудженим за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року, зі змінами в частині призначеного покарання внесеними вироком Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року до покарання, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, більш суворим покаранням за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2024 року, вважати ОСОБА_5 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року та Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року, вважати ОСОБА_5 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

Отже, за викладених обставин, суд задовольняє клопотання засудженого частково.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 5, 74 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

заяву ОСОБА_5 , про звільнення від покарання, у зв`язку з усуненням караності вчиненого ним діяння, - задовольнити частково.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, негайно звільнити засудженого ОСОБА_5 , від покарання призначеного йому вироком Ірпінського міського суду Київської області від 28 червня 2024 року, згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

ОСОБА_5 вважати засудженим за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року, зі змінами в частині призначеного покарання внесеними вироком Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року до покарання, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, більш суворим покаранням за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2024 року, вважати ОСОБА_5 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року та Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року, вважати ОСОБА_5 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом семи днів з дня її проголошення.

Для особи, яка тримається під вартою, строк на апеляційне оскарження, обчислюється з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6