печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Дніпровської міської ради, про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0000202 від 02.05.2022,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Дніпровської міської ради, в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2023 у справі №757/22505/23-к, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,5853 га з кадастровим номером :03:149:0090, розташовану за адресою АДРЕСА_1

- земельну ділянку площею 0,7043 га з кадастровим номером :03:328:0258, розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

Мотивуючи означене клопотання, адвокат вказує, що в межах кримінального провадження № 0000202 від 02.05.2022 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426-1 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження проводилось досудове розслідування щодо тих фактів, які відображені в ухвалі про арешт майна та відповідно слугували підставою для арешту. За твердженням органу досудового розслідування ОСОБА_4 будучи командиром військової частини видав наказ №11аг від 11.03.2022 «Про примусове відчуження майна на користь підрозділів військової частини», згідно з яким здійснено примусове відчуження на користь невизначеного і не ідентифікованого кола підрозділів територіальної оборони нерухомого майна. Так, як вказане майно перебувало на арештованих земельних ділянках, а слідство перебувало на початковому етапі зібрання доказів, сторона обвинувачення звернулась із арештом майна. В цей же час, у червні 2024 року досудове розслідування було завершено, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 було скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 426-1 КК України. Тобто, досудове розслідування було завершено, проведено усі необхідні слідчі дії, проведено огляд земельних ділянок та зібрано докази, яка на думку сторони обвинувачення в повній мірі доводять склад кримінального правопорушення. 10 травня 2024 року постановою прокурора було виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, з кримінального провадження № 0000202 від 02 травня 2022 року та внесені відомості про виділення матеріалів досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392. У підсумку до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло для розгляду кримінальне провадження № 0000392 від 10.05.2024. В цей же час, ухвалою від 12.12.2024 кримінальне провадження № 0000392 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426-1 КК України, було закрито на підставі ст. 284 КПК України. Станом на день подання клопотання не здійснюється досудове розслідування, кримінальне провадження закрито, а підстави, які слугували метою арешту майна вже не існують. Однак, закриваючи кримінальне провадження, суддя не вправі була вирішити питання про арешт речових доказів, так як земельні ділянки були арештовані в межах кримінального провадження № 0000202. При цьому, фабула кримінального провадження № 0000202 повністю ідентична фабулі кримінального провадження № 0000392, що також підтверджується кваліфікацією, за якою здійснювалось досудове розслідування та розгляд кримінального провадження. Відтак, закриття кримінального провадження № 0000392 фактично дорівнює нівелюванню обставинам, які слугували підставою для арешту майна, але через накладення арешту формально в межах іншого кримінального провадження, за підсумками закриття не було вирішено питання про долю речових доказів та скасування арештів. Крім того, у кримінальному провадженні № 0000202 від 09.05.2022 відсутні будь- які особи, яким повідомлялось про підозру.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 - до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, одночасно зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив відмовити у задоволенні клопотання, надавши письмові заперечення.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні представника особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 366 КК України, у кримінальному провадженні № 0000202 від 02.05.2022.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2023 по справі № 757/22505/23 в межах кримінального провадження № 0000202 від 02.05.2022 накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме:

- земельну ділянку площею 0,5853 га з кадастровим номером :03:149:0090, розташовану за адресою АДРЕСА_1

- земельну ділянку площею 0,7043 га з кадастровим номером :03:328:0258, розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

Так, в межах кримінального провадження № 0000202 від 02.05.2022 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426-1 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження проводилось досудове розслідування щодо тих фактів, які відображені в ухвалі про арешт майна та відповідно слугували підставою для арешту.

10.05.2024 постановою прокурора було виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, з кримінального провадження № 0000202 від 02 травня 2022 року та внесені відомості про виділення матеріалів досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392.

Матеріали кримінального провадження № 0000392 виділено згідно Додатку до постанови прокурора від 10.05.2024 про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження. При цьому, постанова про арешт майна в кримінальне провадження № 0000392 не виділялась. Таким чином, арешт на земельні ділянки зберігається у кримінальному провадженні № 0000202.

Ухвалою від 12.12.2024 кримінальне провадження № 0000392 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426-1 КК України, а саме у виданні наказів № 11аг від 11.03.2022 «Про примусове відчуження майна на користь підрозділів військової частини», згідно з яким здійснено примусове відчуження на користь невизначеного і не ідентифікованого кола підрозділів територіальної оборони нерухомого майна було закрито на підставі ст. 284 КПК України.

При цьому питання щодо скасування арешту на земельні ділянки не вирішувалось, оскільки земельні ділянки були арештовані в межах кримінального провадження № 0000202.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Разом з тим, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000202 триває з 2022 року, повідомлення про підозру службовим особам заявникане вручалась, даних, які б свідчили про те, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчому судді не надано. Крім того, накладаючи арешт слідчий суддя посилався на ч.11 ст. 170 КПК України, що на тому етапі кримінального провадження виправдовувало таке втручання в права власника. Разом з тим, на момент розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено існування обставин, які б на підставі на ч.11 ст. 170 КПК України підтверджували, що не застосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, пересування, передачі майна, враховуючи, що предметом арешту є земельні ділянки, які крім того є комунальною власністю Дніпровської міської ради.

Таким чином, органом досудового розслідування не надано слідчому судді достатніх та належних даних для висновку про наявність підстав, які б виправдали подальше тримання майна, що перебуває у власності Дніпровської міської ради, під арештом.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Дніпровської міської ради, про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0000202 від 02.05.2022- задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02.06.2023 року по справі № 757/22505/23-к (провадження 1-кс/19592/23) арешт майна, яке належить Дніпровській міській раді (), а саме:

- земельна ділянка площею 0,5853 га з кадастровим номером :03:149:0090, розташовану за адресою АДРЕСА_1

- земельна ділянка площею 0,7043 га з кадастровим номером :03:328:0258, розташовану за адресою АДРЕСА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1