У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_6

третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2025 року про арешт майна.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2025 року клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку за місцем здійснення фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «OPPO» А3 ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон «SAMSUNG» A55 ІМЕІ1: НОМЕР_4 та ІМЕІ2: НОМЕР_5 з сім картою НОМЕР_6 та НОМЕР_7 поміщено до спеціального пакету PSP1061128;

- банківські картки АТ «Приват БАНК» номери: НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; паспорт громадянина України ОСОБА_7 для виїзду за кордон НОМЕР_11 орган що видав 4831 дійсний 25.04.2027 поміщено до спеціального пакету PSP 1061127;

- документи щодо експертної оцінки земельної ділянки та звіт щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 поміщено до спеціального пакету WAR1617725;

- ноутбук та зарядний пристрій до нього марки HP з загальним об`ємом пам`яті 500 Gb поміщено до спеціального пакету WAR 1762615.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та безпідставною, а арешт майна таким, що порушує права ОСОБА_7 на добросовісне володіння своєю власністю. Вважає, що слідчим взагалі не вказано правову підставу для арешту майна.

На думку апелянта, порушено строки передбачені ч.5 ст.171 КПК України.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку житла за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СВ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування №00000047 за ч. 2 ст. 364 КК України.

19.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14.05.2025 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено, речі і документи згідно переліку.

Прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно. Клопотання обгрунтовано тим, що майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених ч. 1 ст. 98 КПК України. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено наявність підстав вважати, що майно, яке вилучене під час проведення обшуку 19.05.2025, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто воно має ознаки речових доказів по даному кримінальному провадженню.

Позиції учасників судового розгляду.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_6 , та третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 , апеляційну скаргу підтримали.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження і обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, вмотивованого та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно вимогам п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ці вимоги закону слідчим суддею при прийнятті рішення не враховані в повній мірі.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування №00000047 за ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року надано слідчим, які перебувають в слідчій групі та прокурорам, які здійснюють процесуальне керівництво з розслідування кримінального провадження №0000047, відомості про яке внесені до ЄРДР 22.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення знарядь кримінального правопорушення мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, флеш-накопичувачів, чорнових записів, інших речей та документів, які стосуються кримінального провадження (а.п. 36-38).

19.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно, зазначене у клопотанні (а.п. 39-45).

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 19 травня 2025 року, вилучене в ході проведення обшуку житла ОСОБА_7 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №00000047 від 22.09.2024.

Клопотання про накладення арешту на майно обґрунтовано тим, що майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених ч.1 ст. 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор звернувся з даним клопотанням.

Висновки слідчого судді в частині накладення арешту на речі та документи, окрім банківських карток та паспорту, є законним, обгрунтованним та вмотивованим. Метою арешту вказаного в клопотанні прокурора майна є забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Накладення арешту сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування. Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності колегія суддів не вбачає.

Проте, що стосується накладення арешту на: банківські картки АТ «Приват БАНК» номери: НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; паспорт громадянина України ОСОБА_7 для виїзду за кордон НОМЕР_11 , то є слушними доводи апелянта про необґрунтованість прийнятого рішення саме в цій частині.

У клопотанні прокурором не вмотивовано, з урахуванням яких обставин орган досудового розслідування дійшов висновку, що банківські картки та паспорт є майном, що може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує положення ст. 41 Конституції України, якими встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Крім того, Конвенція про захист прав і основоположних свобод, яка є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав та складовою якого є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення, визначає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

З урахуванням зазначеного, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на банківські картки та паспорт може мати негативні наслідки для власника вилученого майна.

Що стосується доводів апелянта про порушення прокурором вимог ч.5 ст. 171 КПК України про недотримання строків звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, то ці доводи не відповідають дійсності.

У відповідності до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У данному кримінальному провадженні, обшук проведено 19.05.2025, а із клопотанням про накладення арешту на майно прокурор звернувся до слідчого судді наступного робочого дня 20.05.2025, про що свідчить відмітка на поштовому відправленні «Нової пошти».

Отже, прокурором дотримано вимоги ч.5 ст. 171 КПК України.

Сукупність вищезазначених обставин є підставою для часткової відмови у задоволенні клопотання прокурора.

За такого, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2025 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_13 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене за результатами проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «OPPO» А3 ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон «SAMSUNG» A55 ІМЕІ1: НОМЕР_4 та ІМЕІ2: НОМЕР_5 з сім картою НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ;

- документи щодо експертної оцінки земельної ділянки та звіт щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- ноутбук та зарядний пристрій до нього марки HP з загальним об`ємом пам`яті 500 Gb поміщено до спеціального пакету WAR 1762615.

В іншій частині в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3