Сарненський районний суд
Справа № 572/2207/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника заявника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання можливості продовження примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6

розглянувши в м.Сарни у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні №1-в-502/25/572/2207/25 заяву голови комісії Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

До Сарненського районного суду Рівненської області надійшла заява голови комісії Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Подана заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання : параноїдна шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, афективно-параноїдний синдром на фоні наростаючого емоційно-вольового дефекту особи по параноїчному типу.

Відносно останнього рішенням суду застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим, а в подальшому -посиленим наглядом.

В процесі лікування та реабілітаційно-лікувальних заходів у клінічній картині захворювання ОСОБА_6 не спостерігається достатньої стабілізації психічного стану хворого безпечний, говіркий; скарг не висловлює, порушення із сторони сфери сприйняття не виявляє, маячність не виказує; фон настрою дещо припіднятий, критика до психостану, поведінки відсутня.

Враховуючи стан хворого, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_6 на даний час потребує продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу із посиленим наглядом до 6 місяців.

В судовому засіданні представник лікувального закладу заяву підтримав, пояснив, що пацієнт страждає на хронічний психічний розлад, внаслідок чого перебуває на примусовому лікуванні. Протягом лікування у останнього спостерігається порушення сфери ефективності, є приховані ознаки інших психічних розладів; стан ремісії не досягнутий, а тому наявний ризик вчинення повторних суспільно-небезпечних діянь.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву спезакладу, зазначає, що заява є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо заяви спецзакладу заперечив, просив врахувати, що він відбув максимальний строк покарання, що може бути призначене за ч.4 ст.296 КК України, а тому підстав для продовження його перебування у закладі немає.

Захисник в судовому засіданні підтримала позицію підзахисного, просить продовжити ОСОБА_6 лікування, змінивши його на примусове амбулаторне лікування по місцю проживання.

Заслухавши в судовому засіданні учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи - суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, за ознаками ч.4 ст.296 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, який змінено на посилений ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2024 року.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів відносно особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №196 від 28 квітня 2025 року - ОСОБА_6 встановлено діагноз : параноїдна шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, афективно-параноїдний синдром на фоні наростаючого емоційно-вольового дефекту особи по параноїдному типу.

В результаті проведеного лікування і комплексу реабілітаційно-лікувальних заходів в клінічній картині захворювання не спостерігається достатня стабілізація психічного стану хворого.

Отже, враховуючи психічний стан ОСОБА_6 , який безпечний, говіркий; скарг не висловлює, порушення із сторони сфери сприйняття не виявляє, маячність не виказує; фон настрою дещо припіднятий, критика до психостану, поведінки відсутня - комісія лікарів вважає, що остання продовжує виявляти суспільну небезпеку, через що потребує продовження примусових заходів медичного характеру зі посиленим наглядом.

Стороною захисту було заявлено клопотання про зміну застосованих щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру на примусове амбулаторне лікування за місцем проживання.

Однак, доказів можливості застосування такого лікування в зв`язку із покращенням психічного стану ОСОБА_6 суду не надано.

Крім цього, судом не приймаються до уваги аргументи безпосередньо ОСОБА_6 щодо повного відбуття ним призначеного покарання, оскільки в даному випадку відносно нього покарання не призначалось. Правова сутність примусових заходів медичного характеру за своїм змістом не є покаранням за вчинене діяння, через що не може визначатись конкретним строком, а тому необхідність продовження, зміни або припинення застосованих примусових заходів медичного характеру визначається виключно з урахуванням стану здоров`я особи.

Відповідно до ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Також частинами 2, 3 статті 514 КПК України визначено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміни у стані її здоров`я відпала потреба у раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 КК України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається акт комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Крім цього, відповідно до ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» - продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або зміну застосування такого заходу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише за наявності підстав, протягом часу, за яким було проведено госпіталізацію; у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад шість місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр) повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд може продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Частиною 3 статті 95 КК України визначено, що у разі припинення застосування примусових заходів медичного характеру через змінення психічного стану особи на краще, суд може передати її на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність у стані ОСОБА_6 позитивної динаміки від проведеного лікування, враховуючи наданий суду висновок комісії лікарів, суд вважає, що на даний час за своїм психічним станом остання потребує продовження примусового лікування в психіатричному закладі.

Отже, суд дійшов висновку, що заява голови комісії Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.95 КК України, ст.ст.514, 537, 539 КПК України, ст.ст.17, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», -

УХВАЛИВ :

Заяву голови комісії Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про продовження примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом - задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном до 6 місяців.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя