Справа № 638/3731/25
Провадження №1-кп/638/1420/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000420 від 06 березня 2025 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, офіційно не працюючого, з середньою спеціальною освітою, за фахом економіста, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , інвалідності, хронічні захворювання спростовує, неодноразово засудженого, 1)04.10.2005 року Дзержинським районним судом м. Харкова ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

2)18.06.2007 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

3)11.01.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

4)19.11.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, до1 року 6 місяців позбавлення волі;

5)20.11.2014 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

6)26.12.2014 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

7)29.07.2020 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

8) 26.01.2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, 10.10.2024 звільнений від відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк 02 місяці 18 днів, останній вирок Київського районного суду міста Харкова від 07 травня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років семи місяців позбавлення волі, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У період дії воєнного стану, поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», продовженого Указом Президента України №734/2023 від 10.11.2023, затвердженого Законом України №3429-ІХ від 08.11.2023, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», вчинив умисні дії з таємного викрадення майна при наступних обставинах: Так, 21.02.2025, о 16 год. 13 хв., ОСОБА_4 , перебував у під`їзді №1 буд. 31-В по проспекту Науки у м. Харкові, де між 2-м та 3-м поверхом побачив велосипед марки «Rock machine alloy 6061», з діаметром колес 29 дюймів, чорно-білого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 . Після чого, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно та таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав велосипед марки «Rock machine alloy 6061», з діаметром колес 29 дюймів, чорно-білого кольору, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3406 від 18.03.2025 року складає 17663 гривні 33 копійки.

Після чого, ОСОБА_4 місце скоєння злочину покинув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 17663 гривні 33 копійки.

Також, 17.11.2024 , близько 13:10, перебуваючи за адресою: м.Харків, провул. Рогатинський, буд. 3, а саме при вході до супермаркету «РОСТ», у період дії воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», продовженого Указом Президента України №734/2023 від 10.11.2023, затвердженого Законом України №3429-IX від 08.11.2023, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», побачив у ОСОБА_6 велосипед «Crossbike Dragster Rigid 26 2024» із розміром рами 13 дюймів, чорно-зеленого кольору, що виготовлена з алюмінію, діаметр коліс 26 дюймів. В цю мить у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що за його діями не спостерігають оточуючі, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, підійшов до входу в супермаркет «РОСТ», де знаходився вищевказаний велосипед, вартість якого, згідно судової товарознавчої експертизи №СE-19/121-24/34306-TB від 19.11.2024 року, складає 6291,00 гривень, що належить ОСОБА_7 , та таємно викрав його.

Після чого ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення - злочину, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 6291,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними та протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення злочинів за обставин, викладених вище у даному вироку. Так, ОСОБА_4 зазначив, що 17 листопада 2024 року він був біля супермаркету « Рост», там побачив як потерпілий їхав на велосипеді та заїхав до магазину, залишив велосипед та пішов, тоді обвинувачений забрав велосипед та поїхав до ломбарду « Скарбниця» та передав у ломбард велосипед, отримав кошти, які витратив на свої потреби. Також у лютому 2025 року він пішов до будинку на проспекті Науки у місті Харків між другим та третім поверхами він побачив велосипед, зрізав його від замку та пішов його передав до ломбарду, отримані кошти витратив на власні кошти. Зазначені злочини вчинив з корисливих мотивів з метою отримання грошей, оскільки не міг працевлаштуватись, не мав грошей на існування.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надали до суду заяви, де просили справу розглядати за їх відсутності, просили покарання ОСОБА_4 призначити на розсуд суду, цивільні позови не заявлені.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він, своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій, висловленні бажання та наміру відшкодувати шкоду у разі отримання заробітної плати за місцем відбування покарання, та активне сприяння розкриттю злочину, про що зазначено органом досудового розслідування.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд встановив рецидив злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності, має середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, на військовому обліку не перебуває, мобілізований не був, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження відповідає загальним засадам кримінального провадження. Дотримані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженого, так і іншими особами.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу ОСОБА_4 , обставин вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій інкримінованої йому статті.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.ст. 65, 68 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, що вказані вище, наявність обтяжуючої та наявність пом`якшуючої покарання обставин, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованої статті.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про визнання тих чи інших обставин такими, що пом`якшують або обтяжують покарання, «має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку».

Таким чином, підвищена ступінь індивідуальної тяжкості з урахуванням вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності, який характеризується умисною формою вини та корисливою мотивацією, зухвалим характером, а також небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та законослухняної поведінки, дає підстави суду призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке ОСОБА_4 має відбувати реально.

Обране судом покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а відтак забезпечать дотримання засад призначення покарання, в тому числі його індивідуалізації, є справедливими, адекватними і співмірними.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень та кількість епізодів злочинної діяльності, яка є значною.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.75, ст.69 КК України судом не встановлено.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 за вказаним кримінальним провадженням запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Цивільні позови в даному кримінальному провадженні відсутні.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді п`яти (5) років восьми (8) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70,72 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року, у виді п`яти (5) років дев`яти (9) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 03 березня 2025 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 за вказаним кримінальним провадженням не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави витрати на залучення експертів по проведенню судових експертиз в сумі 1591,80 гривень.

Речові докази диск з двома відеозаписами, визнаний речовим доказом, відповідно до постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 14 березня 2025 року- зберігати з матеріалами кримінального провадження, диск з відеозаписом з камер відеоспостереження з супермаркету « Рост», визнаний речовим доказом постановою про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів кримінального провадження від 12.12.2024 зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок виготовлено 05 червня 2025 року.

Головуюча суддя ОСОБА_9