Центральний районий суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002817 від 15.11.2024р., щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військово службовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді командир відділення командир машини взводу бронетранспортерів роти вогневої підтримки 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2024р. до Центрального районного суду м. Миколаєва з Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшло для розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002817 від 15.11.2024р., за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В поданому до суду клопотанні прокурор зазначив, що 15.02.2023р. ОСОБА_4 , відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (навчальний центр).

У подальшому, а саме 19.10.2023р. молодшого сержанта ОСОБА_4 , якого наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 17.10.2023р. за № 69-РС призначено на посаду командира відділення командира машини взводу бронетранспортерів роти вогневої підтримки 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_4 , з 19.10.2023р. зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 19.10.2023р. прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, військове звання «молодший сержант».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є відправлення до військової частини з відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 15.02.2023р., тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а такожпоза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в Україні воєнний стан та порядок проходження військової служби молодшому сержанту ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу не з`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 9, 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи на порушення вимог вищезазначеного законодавства, молодший сержант ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, 11.02.2024р. молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби без поважних причин, а саме місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 на території Миколаївської області (більш точне місце дислокації в умовах воєнного стану не підлягає розголошенню) та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби без поважних причин, до 15.11.2024р.

15.11.2024р. ОСОБА_4 доставлений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (м. Миколаїв, вул. Нікольська 18-А,), де останній повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від військової служби, на території Центрального району м. Миколаєва.

Зазначені дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою у вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю та щиро розкаявся; запевняв суд, що зробив належні висновки та має намір продовжити військову службу. Клопотання прокурора підтримав в повному обсязі та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а провадження у справі закрити, оскільки щиро бажає продовжити військову службу.

Суд, дослідивши клопотання та додані нього матеріали, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов до наступних висновків

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжено, наразі воєнний стан в Україні не припинено та не скасовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

З документів досліджених судом в судовому засіданні встановлено, що молодший сержант ОСОБА_4 проходив військову службу на посаді командир відділення командир машини взводу бронетранспортерів роти вогневої підтримки 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

15.11.2024р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру, що він 11.02.2024р., будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді командир відділення командир машини взводу бронетранспортерів роти вогневої підтримки 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби без поважних причин, а саме місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 на території Миколаївської області (більш точне місце дислокації в умовах воєнного стану не підлягає розголошенню) та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби без поважних причин, до 15.11.2024р., коли останнього доставили до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (м. Миколаїв, вул. Нікольська 18-А), де він повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від військової служби, на території Центрального району міста Миколаєва, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Підозрюваним ОСОБА_4 подано письмову заяву, в якій він вказує, що надає добровільну згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та добровільно виявив намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби. Добровільність вказаної позиції підозрюваним була підтверджена і під час судового засідання.

Т.в.о. командира військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України ОСОБА_6 надав письмову згоду від 15.11.2024р. за № 3/39/10/2-3302 на проходження військової служби ОСОБА_4 на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_5 Національної гвардії України.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не вчиняв кримінальних правопорушень, передбачених статтями 407, 408 КК України, під час дії воєнного стану, добровільно висловив своє бажання продовжити проходження військової служби, т.в.о. командира військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України надав згоду на продовження проходження військової служби ОСОБА_4 на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_5 Національної гвардії України, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження № 0002817 від 15.11.2024р.

Під час розгляду клопотання судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частин (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 401, ч. 5 ст. 407 КК України, ст. ст. 203, 284-286, 288, 314, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002817 від 15.11.2024р., - закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України для проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно поновити на військовій службіОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя ОСОБА_1