УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 рокуСправа № 495/2859/25
Номер провадження 1-кс/495/1548/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

цивільного позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про арешт майна для забезпечення цивільного позову,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову в кримінальних справах, а саме просить суд:

- вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом арешту всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та заборонити суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації рухомого майна здійснювати будь-які реєстраційні дії таприймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а також проводити державну реєстрацію щодо рухомого майна, в тому числі набуття, зміни та припинення таких прав на нерухоме майно та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідних реєстрах та базах даних щодо всього рухомого та нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на наступне.

08.03.2025 року ОСОБА_3 по факту шахрайських дій з боку ОСОБА_4 було написано заяву до Білгород-Дністровського РВ ГУНП в Одеській області, відомості про які були внесені в ЄРДР за №0000377, про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.3 ст.190 КК України.

ОСОБА_4 відмовляється добровільно повертати ОСОБА_3 кошти та уникає зустрічей, незважаючи на закінчення строку передачі йому майна. Згідно письмової домовленості від 20.08.2020 року, ОСОБА_4 зобов`язався передати ОСОБА_3 в користування земельні ділянки загальною площею 114 га., за що ОСОБА_4 отримав від нього кошти згідно розписки, а саме 91 200 тисячу доларів США. Але до теперішнього часу ОСОБА_4 не виконав своє зобов`язання та не вчинив передачу обумовлених земельних ділянок, на будь-які прохання вирішити питання мирним шляхом отримуємо відмову.

За період починаючи з моменту підписання боргової розписки та на сьогоднішній день, ОСОБА_4 вчиняє відчуження своєї власності, що підтверджується витягом з Реєстру нерухомого майна від 16.09.2024 року та від 06.03.2025 року, з яких вбачається що ОСОБА_4 вчиняє відчуження нерухомого майна на інших осіб. Крім того, на сайті OLX також було виявлено оголошення ОСОБА_4 про продаж свого майна.

Заявник зазначає, що ОСОБА_4 є директором ПП «Агробізнес» яке є на межі банкрутства, відносно ОСОБА_4 в Білгород-Дністровському РВ ГУНП в Одеській області наявне повідомлення про вчинення ним кримінального злочину за невиконання рішень суду за №0000348, потерпілим по даній справі також є ОСОБА_3 , як директор СФГ «Родничек» сума цивільного позову в даній справі складає 160 000 тисяч гривень.

Попереднє врегулювання вирішення спору вчинялося шляхом направлення ОСОБА_4 претензії 20.02.2025 року, але жодної відповіді не отримав.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 злісно ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором позики, він може в будь який момент відчужити своє майно яке залишилося у нього на сьогоднішній день в повному обсязі, що може призвести до невиконання або може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення цивільних позовів в даних кримінальних справах та не відбудеться ефективний захист порушених прав ОСОБА_5 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку заявника та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч. 1, 3 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Судом встановлено, що 08.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України (кримінальне провадження №0000348).

Відповідно до повідомлення старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 №63/П-264 від 14.03.2025 року, 13.03.2025 року за дорученням заступника начальника слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_7 , розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000377. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 190 КК України.

Матеріали, долучені до клопотання, не містять жодних підтверджень, що заявник ОСОБА_3 є цивільним позивачем у межах даних кримінальних провадженнях, тобто що він є суб`єктом звернення з клопотанням про арешт майна відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України. Також, у клопотанні відсутні докази, що на момент подання клопотання про арешт майна, заявником ОСОБА_3 у даних кримінальних провадженнях заявлено цивільний позов (накладення арешту на майно з метою заявлення майбутніх цивільних позовів не допускається).

Суд також звертає увагу, що заявник не надав жодних належних доказів, які б підтверджували, що власник майна ОСОБА_4 , є підозрюваним у зазначених кримінальних провадженнях. Крім того, будь-яких даних щодо вжиття ОСОБА_4 заходів, спрямованих на відчуження майна, суду не надано, а саме лише припущення заявника ОСОБА_3 про можливість втрати майна у майбутньому не може вважатися достатньою підставою для застосування арешту.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що ні матеріали долучені до клопотання, ні саме клопотання ОСОБА_3 не містить даних в обґрунтування правових підстав арешту майна належного ОСОБА_4 . Саме клопотання ґрунтується лише на наявності звернення особи про вчинення кримінального правопорушення та наявності у ОСОБА_4 майна, а доводів в обґрунтування обставин визначених ст.ст.170, 171 КПК України, які мають значення для прийняття рішення про накладення арешту, клопотання не містить, відтак, заявником ОСОБА_3 не доведено необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову в кримінальних справах, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про арешт майна для забезпечення цивільного позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Повна ухвала суду складена 04.08.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_8