Провадження № 1-кп/175/1124/24
21 квітня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 (дистанційно)
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Довгеньке, Ізюмського району, Харківської області, українця, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимий, військовослужбовець військової служби за контрактом, зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що строк його дії якого спливає, тому вважає, що необхідно продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, ризики, які виправдовують утримання обвинуваченої під вартою нікуди не зникли, є реальними та дійсними.
Захисник висловив позицію, узгоджену з підзахисним.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про можливість продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Судом встановлено, що 01 травня 2025 року спливає строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Також, в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою.
Обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із утриманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого в процесі розгляду кримінального провадження в суді. До того ж, жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено. Тому посилання захисника та обвинуваченого на необхідність відмови у продовженні строку тримання обвинуваченої під вартою є безпідставними.
Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.
На думку суду, оскільки продовжують існувати ризики,передбачені п.п.1,5ч.1ст.177 КПК України,продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Поряд з цим, за змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.
В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Суд дійшов висновку про можливість зменшення застави, визначеної відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2024 року з 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на розмір - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 151 400 грн. На думку суду застава в такому розмірі буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, обсяг обов`язків, покладених з внесенням застави, не підлягає змінам.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованої в АДРЕСА_3 , - продовжити терміном на 60 днів, тобто до 20:35 години 19 червня 2025 року включно.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зменшення розміру застави задовольнити частково.
Визначити альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.
У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це суд.
Раніше визначений обсяг обов`язків, пов`язаних з внесенням застави залишити без змін.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зменшення розміру застави в іншій частині відмовити.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Строк дії ухвали до 20:35 години 19 червня 2025 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, начальнику гауптвахти для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 21 квітня 2025 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини ухвали.

Суддя ОСОБА_1