У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7330/25

№ 1-кп/183/2062/25

25 липня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №000628 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, не одруженого, який має вищою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, курсанта 4 навчального взводу 1 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 38 від 05.02.2025 солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу на посаду курсанта 4 навчального взводу 1 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо вирішив вчинити військовий злочин, що полягав у самовільному залишені місця несення служби (дезертирство).

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.02.2025, особа матеріали відносно якої скеровано до суду (далі Особа1) будучи військовослужбовцем, діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньо змовою зі невстановленою особою, котрий виконував роль підбурювача, під час спілкування засобами телефонного зв`язку досяг домовленості із військовослужбовцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу за мобілізацією на посаді солдата військової частини НОМЕР_1 , щодо сприяння у вчиненні ним самовільного залишення місця несення служби (дезертирства) з місця розташування військової частини НОМЕР_1 , а саме з території, АДРЕСА_2 , за грошову винагороду.

Усвідомлюючи, що реалізація розробленого Особа1 злочинного плану можлива лише за умови залучення інших осіб, об`єднання та спрямування їх зусиль на вчинення злочину, детальному розподілі між ними обов`язків при його вчиненні, забезпеченні взаємозв`язку між діями усіх учасників злочину, а також при координації їх поведінки, Особа1 вирішив залучити до протиправної діяльності в якості пособника військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , роль якого полягала у вивезені військовослужбовців на автотранспорті з наявною перепусткою та використовуючи посвідчення діючих військовослужбовців з метою безперешкодного перетину блок-постів. Так до очолюваної Особа1 групи осіб увійшов військовослужбовець ВЧ- НОМЕР_2 особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (далі Особа2), котрий був обізнаний в злочинних намірах усіх учасників групи та надав свою згоду на участь у ній.

Відповідно до досягнутої домовленості, Особа2 на виконання вказівки Особа1 зобов`язувався прибути на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі у заздалегідь обумовлене місце на території Новомосковського району, Дніпропетровської області, після чого забрати військовослужбовця ОСОБА_4 в якості пасажира вказаного транспортного засобу та доставити його у своєму супроводі до обраного ОСОБА_4 місця на території м. Дніпро, де останній планував переховуватись, ухилячись від проходження військової служби, гарантуючи при цьому останньому безперешкодний перетин «блок-постів», розташованих на шляху слідування, уникнення перевірки його документів, шляхом використання Особа2 свого службового становища.

Так, 13.02.2025 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), Особа2, виконуючи вказівки Особа1 діючи з метою реалізації заздалегідь розробленого плану та раніше досягнутої домовленості, пересуваючись на невстановленому в ході досудового розслідування автомобілі, прибув в обумовлене місце на території біля с. Орлівщина, Новомосковського району, Дніпропетровської області (більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено), де його очікував ОСОБА_4 , виконуючи раніше надані Особа2 вказівки та поради. У подальшому ОСОБА_4 сів в якості пасажира до невстановленого в ході досудового розслідування автомобіля, а Особа2, діючи узгоджено з Особа1, відповідно до заздалегідь розробленого плану, маючи на меті виконання раніше досягнутої із військовослужбовцем ОСОБА_4 домовленості, направленої на сприяння вчинення останнім дезертирства, шляхом використання наявного у нього транспортного засобу, а також усунення перешкод, шляхом використання службового становища діючого військовослужбовця під час можливої поглибленої перевірки документів ОСОБА_4 за маршрутом слідування до місця призначення та проїзду контрольних пунктів пропуску на автомобільних шляхах, направились на вказаному автомобілі до міста Дніпро.

При цьому, шляхом слідування до місця переховування, під час зупинок на «блок-постах», з метою уникнення перевірки документів у ОСОБА_4 , а також унеможливлення ідентифікації його працівниками органів правопорядку як особи, яка самовільно залишила місце несення служби, Особа2 в разі необхідності пред`являв наявну в нього перепустку працівникам правоохоронних органів, власне службове посвідчення, а також використовував встановлені паролі, надані йому Особа1, що забезпечувало безперешкодний проїзд транспортного засобу через встановлені «блок-пости».

Після виконання взятих на себе зобов`язань, виконавши всі дії направлені на сприяння ОСОБА_4 у вчиненні ним дезертирства та достававши його у заздалегідь обумовлене місце, в м. Дніпрі, Особа2 отримав від військовослужбовця ОСОБА_4 грошову винагороду у заздалегідь обумовленій сумі з Особа1, котрі в подальшому були розподілені між всіма учасниками групи.

Після цього військовослужбовець ОСОБА_4 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби на території м. Дніпро.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження. В обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувачений має намір повернутися до іншої військової частини для продовження проходження військової служби та отримав письмову згоди командира військової частини НОМЕР_3 на продовження проходження ним військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника та заявив суду про намір повернутися до іншої військової частини для продовження проходження військової служби, просив задовольнити клопотання, пояснив, що бажає повернутися на службу та виконувати обов`язки військовослужбовця.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання захисника.

Суд, вислухавши клопотання захисника, думку прокурора, обвинуваченого, дійшов такого висновку.

У відповідності до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з наданих суду доказів, ОСОБА_4 раніше не судимий, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 407, 408 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб.

Суду надана письмова згода командира військової частини НОМЕР_3 від 16 липня 2025 року №2705/288 на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби у військовій частині НОМЕР_3 .

Таким чином, суд вважає, що всі умови, визначені ч. 5 ст. 401 КК України виконані, тому ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України у разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Таким чином суд вважає, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, статтями 284, 288, 314 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження №000628 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно поновити ОСОБА_4 на військовій службі.

Зобов`язати ОСОБА_4 не пізніше 72 годин після набрання ухвалою суду законної сили прибути до військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України для продовження проходження військової служби.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung Galaxy S21» з сім-картою НОМЕР_4 повернути власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29 липня 2025 року о 13 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1