Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4764/25
Провадження №: 1-кс/332/352/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні внесене в кримінальному провадженні № 0000577 слідчим СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Болехів, Івано-Франківської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального зенітного ракетного дивізіону, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

30.06.2025 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, терміном в 1 рік,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням, в якому ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор та слідчий наполягали на задоволенні клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що розкаюється щодо інкримінованого злочину та проти клопотання заперечував, оскільки бажає продовжити службу в ЗСУ. Захисник просив в задоволенні клопотання відмовити та вважав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки прокурором не доведені відповідні ризики.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступних висновків та міркувань.

Як вбачається з клопотання слідчого та наданих матеріалів, в провадженні СВ Відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань «03» вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, 02 вересня 2025 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України, згідно Указу Президента України введено воєнний стан, перебуваючи в приміщенні кухні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , у присутності свідків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які спостерігали за його діями, схопив з підлоги належну потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чоловічу сумку чорного кольору, в якій знаходились документи, грошові кошти у розмірі 200 гривень та мобільний телефон марки «realme» моделі «C53» об`ємом пам`яті 6/128 Gb, у корпусі жовтого кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , та викинув її у відкрите вікно, тим самим відкрито її викрав.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, незважаючи на зауваження ОСОБА_7 припинити свої протиправні дії, залишив вказану квартиру та вибігши на вулицю, з землі, під вищевказаним будинком, забрав раніше викинуту ним чоловічу сумку, в якій знаходились документи, грошові кошти у розмірі 200 гривень та мобільний телефон марки «realme» моделі «C53» об`ємом пам`яті 6/128 Gb, у корпусі жовтого кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , ринкова вартість якого становить 4599 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та розпорядився вказаним вище майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток у розмірі 4799 гривень 00 копійок.

Отже, дії ОСОБА_6 кваліфіковані як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

06.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом ЄО № 14620 від 02.09.2025 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2025;

- протоколом огляду місця події від 02.09.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.09.2025 за участі потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду місця події від 03.09.2025 за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовий квиток на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , гаманець чорного кольору;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.09.2025 за участі свідка ОСОБА_7 , в ході якого вона впізнала свого знайомого на ім`я ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повністю підтвердила покази свідка ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.09.2025 за участі свідка ОСОБА_8 , в ході якого остання впізнала малознайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який 02.09.2025, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , схопив та викинув у вікно належну ОСОБА_9 чоловічу сумку та втік;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який пояснив, що 03.09.2025 перебував на своєму робочому місці, в кіоску № 15 на ринку «Анголенко», поряд з кафе за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна, 18. В період часу з 12:00 год по 13:00 год того дня до нього звернувся чоловік з пропозицією придбати мобільний телефон марки «realme» моделі «C53» у корпусі жовтого кольору, який свідок в подальшому придбав за 800 гривень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.09.2025 за участі свідка ОСОБА_13 , в ході якого останній впізнав чоловіка, який 03.09.2025 продав йому мобільний телефон марки «realme» моделі «C53» у корпусі жовтого кольору;

- протоколом огляду предмету від 05.09.2025 за участю свідка ОСОБА_13 , в ході якого було оглянуто мобільний телефон марки «realme» моделі «C53» об`ємом пам`яті 6/128 Gb, у корпусі жовтого кольору, який має наступні міжнародні ідентифікатори мобільного обладнання (IMEI), а саме IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , без карти пам`яті, наданий ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_6 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та встановленими фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, а також матеріалами, що характеризують особу підозрюваного.

Так, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду обумовлюється тим, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, відсутність неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний перебуваючи за межами місця позбавлення волі буде мешкати у безпосередній близькості із свідками даного злочину та підтримувати із деякими з них спілкування, так як він знайомий із даними особами, а відтак ОСОБА_6 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, у тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які, згідно зі ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню. Також потрібно враховувати, що останнього необхідно ознайомлювати з матеріалами кримінального провадження, йому стануть відомі точні анкетні дані і місця мешкання інших учасників кримінального провадження, що підтверджує ризик незаконного впливу на свідків

При цьому слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_6 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_6 , відповідно до наданої інформації командира військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину 15.05.2024 року, що свідчить про те, що останній може вчиняти військові злочини. Більш того, перебуваючи особою, яка самовільно залишила військову частину, ОСОБА_6 , будучи засудженим 30.06.2025 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю в 1 рік,вчинив новий тяжкий злочин.

Крім цього, ОСОБА_6 , відповідно знятий з усіх видів забезпечення, тому не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що останній може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення майнового характеру.

Вказане підтверджує той факт, що останній на шлях виправлення не став, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності та можливість продовження її здійснення.

З огляду на викладене, вбачається необхідність застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, а також запобігання вищевказаним ризикам.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Таким чином, зазначені доводи, а також вік підозрюваного, його матеріальне положення та обставини, які враховуються під час обрання запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність сім`ї та утриманців, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів, а також тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень.

Крім того, про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість правопорушення, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 .

Підозрюваний ОСОБА_6 наразі не має постійного джерела доходу, що свідчить про неможливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді застави, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України.

Також, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, у зв`язку з тим, що останній зможе продовжувати здійснювати свою злочинну діяльність, а також дозволить в будь-який час покинути визначене судом місце перебування та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а перевірка дотримання умов домашнього арешту, не дозволить забезпечити дотримання вказаних покладених на підозрюваного обов`язків.

Зазначені вище факти свідчать про реальне та фактичне існування наведених ризиків а також неможливість запобігання вказаним ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України належить визначити розмір застави.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин, належить визначити заставу у розмірі 211960 грн., який, виходячи з конкретних обставин справи є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 186, 193-194, 196, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 з утриманням його в Державній установі «Запорізькій слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_6 під вартою - по 06 листопада 2025 року включно.

Призначити заставу в розмірі 211960 грн., після внесення якої підозрюваний ОСОБА_6 звільняється з-під варти під заставу.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти під заставу, покласти на нього наступні обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її оголошення, а особами, які перебувають під вартою, протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено 08.09.25р.

Слідчий суддя ОСОБА_1