1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4772/25 1-кс/335/2560/2025
25 липня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий звернувся до слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.
29.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.
Досудовим розслідуванням встановлено, підозрюваний з 29.09.2012 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно відомостей, наданих ДП «Національні інформаційні системи», у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває транспортний засіб «FORD EDGE», державний номерний знак НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , у кузові сірого кольору. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 24.01.2023 транспортний засіб зареєстрований на ОСОБА_8 . Таким чином, вищезазначений транспортний засіб набутий подружжям за час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя.
Крім того, встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користується вищезазначеним транспортним засобом.
Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Незастосування арешту до зазначеного автомобіля може призвести до його відчуження.
З огляду на викладене, слідчий просить накласти арешт на вищезазначений транспортний засіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив накласти арешт на зазначений у клопотанні автомобіль з позбавленням його власника та інших осіб права на відчуження зазначеного майна.
Власник майна ОСОБА_8 в судове засідання з розгляду клопотання слідчого не з`явилася.
Представник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що ОСОБА_8 не є підозрюваною у кримінальному провадженні, а транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт, не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що автомобіль перебуває в спільній сумісній власності подружжя, отже визначити його частку в праві власності неможливо. Зазначене унеможливлює накладення арешту на вищезазначений автомобіль. Крім того, підозрюваний зазначив, що на автомобіль вже накладено арешт у іншому кримінальному провадженні, в якому він має статус обвинуваченого, у зв`язку із чим накладати на нього арешт ще раз недоцільно.
Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, дослідивши надані учасниками провадження матеріали, слідчий суддя встанови наступне.
29.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 з 29.09.2012 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
24.01.2023, тобто під час перебування в шлюбі з підозрюваним ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7877/23/1/014356 придбала транспортний засіб Ford Edge, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . У цей же день транспортний засіб було перереєстровано на ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, було встановлено слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Частинами 1 та 3 статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з положеннями Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина 1 статті 61 СК України).
Режим спільної сумісної власності, на відміну від режиму спільної часткової власності, не передбачає виділу часток кожного власника в натурі.
Зазначене унеможливлює ідентифікацію конкретної частки підозрюваного у спільному майні, через що обтяження майна в цілому є єдиним можливим, реальним та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження з метою можливого виконання конфіскації майна у випадку призначення такого виду покарання.
Сама по собі наявність режиму спільної сумісної власності майна подружжя не створює обов`язку слідчого судді при розгляді клопотання про арешт майна встановлювати, яка саме частина майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, належить підозрюваному, оскільки це не передбачено нормами кримінального процесуального законодавства України, натомість, має встановлюватися в порядку цивільного судочинства. У межах кримінального провадження питання, пов`язані з правами на частку майна вказаних осіб, мають вирішуватись судом при постановленні вироку.
На переконання слідчого судді, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна з позбавленням його власників та інших осіб права на відчуження зазначеного майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є необхідним на даній стадії кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи підозрюваного та ОСОБА_8 , оскільки незастосування арешту до зазначеного автомобіля може призвести до його відчуження.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «FORD EDGE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , у кузові сірого кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позбавленням його власника та інших осіб права на відчуження зазначеного майна до скасування арешту у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, підозрюваному, надіслати власнику майна та його представнику.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали скалений 29 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1