Провадження № 1-кп/161/1187/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 серпня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012 від 31.03.2025, який надійшов до суду 28.07.2025 від Волинської обласної прокуратури, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Торчин Луцького району Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні трьох неповнолітніх дітей, самозайнята особа, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація базується на такому основному принципі, як обов`язковість державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачено, що роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб'єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 41 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним та/або ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним:

- може здійснюватися діяльність з оптової або роздрібної торгівлі та зберігання пального виключно з місць оптової/роздрібної торгівлі, які зазначені у отриманій таким суб'єктом господарювання ліцензії на здійснення такої діяльності та використовуються ліцензіатом на правах власності або користування;

- не може здійснюватися діяльність, яка передбачає зберігання та/або продаж такого пального з місць оптової або роздрібної торгівлі місць зберігання, які належать або використовуються за відповідними договорами іншими суб'єктами господарювання.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Зaкoнy Укрaїни «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» незаконно виготовлені підакцизні товари заборонені для вільного обігу на території України.

Так, підакцизні товари це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які Податковим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Відповідно до норм статті 215.1 Податкового кодексу України до підакцизних товарів відноситься пальне, у тому числі товари (продукція), що використовуються як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення, з двигунам внутрішнього згорання з іскровим запалюванням та ін.

Про такі норми чинного законодавства ОСОБА_5 був обізнаний, однак, не дивлячись на це, бажаючи отримати дохід та збагатитися незаконним способом, вирішив вчинити кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, пов`язане із незаконним обігом підакцизних товарів, всупереч встановленому законодавством України порядку здійснення підприємницької діяльності.

Так, ОСОБА_5 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, у порушення вимог чинного законодавства України, зокрема, п.п. 11, п. 1, п. 3 ст. 212, п. 1 ст. 213, п. 1, 2, 3 ст. 215, ст. 228, ст. 230 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 2, 28, 29 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно та одноособово, вирішив здійснити незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів - дизельного пального.

Переслідуючи вказану мету, ОСОБА_5 , в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з червня 2024 року по 20 травня 2025 року (більш точну дату та час не встановлено), придбав у невстановлених слідством осіб незаконно виготовлене дизельне пальне загальним об`ємом 400 літрів. Після придбання, вказане пальне доставлялось невстановленими особами ОСОБА_5 на територію складських (гаражних) приміщень за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, упродовж з червня 2024 року по 20 травня 2025 року (більш точну дату та час не встановлено) ОСОБА_5 незаконно зберігав з метою збуту за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно виготовлене дизельне пальне в загальній кількості 400 літрів.

Разом з тим, з метою отримання протиправного прибутку, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем зберігання незаконно виготовленого дизельного пального за адресою: АДРЕСА_2 , 28.11.2024 близько об 11 год. 50 хв. збув ОСОБА_6 незаконно виготовлене дизельне пальне об`ємом 65 літрів, за що отримав готівкові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

У той же час, досудовим розслідуванням встановлено, що інше незаконно виготовлене дизельне пальне об`ємом 335 літрів ОСОБА_5 , у період з 28 листопада 2024 року по 20 травня 2025 року (більш точну дату та час не встановлено), використав в особистих цілях (для заправляння власного автомобіля).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту незаконно виготовленого пального, а також збуті незаконно виготовленого пального, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204 КК України.

15 липня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , в присутності захисника, укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою, підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, та не оспорює фактичні обставини справи. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.1 ст.204 КК України у виді штрафу в розмірі 5 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 88 400 (вісімдесят вісім тисяч чотириста) гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинувачем про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 65, 69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Узгоджене сторонами угоди покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами угоди покарання, відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність законних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .

Згідно ст.100 ч.9, ст.124 ч.2 КПК України суд вирішує долю речових доказів та процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Угоду про визнання винуватості від 15 липня 2025 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 5 200 (п`ять тисяч двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 88 400 (вісімдесят вісім тисяч чотириста) гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Речові докази: 30 літрів рідини з характерним запахом дизельного пального, яке поміщено у полімерну каністру - конфіскувати та знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у сумі 12 116 (дванадцять тисяч сто шістнадцять) гривень 48 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Головуючий