СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/268/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000370, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2021р. стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, 17.02.2021 приблизно о 19:00 год. ОСОБА_3 , за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, проникнувши до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші» по пр. Перемоги, 100-а, у м. Києві, вчинили напад, поєднаний з проникненням до іншого приміщення, з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу та заволоділи грошовими коштами в сумі 20487,20грн., що належать ТОВ «Споживчий Центр» (код за ).

Так, 27.02.2021, ОСОБА_3 разом із особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, знаходячись на території Святошинського району у м. Києві, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, не маючи постійного джерела доходу, відчуваючи потребу в грошових коштах, вирішили здійснити розбійний напад з метою заволодіння чужим майном. З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, заздалегідь придбали газовий балончик, який знаходився у особи, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, та визначили свої подальші дії, тим самим вступивши в між собою в злочинну змову, відповідно до якої особа, матеріали відносно якого були виділені в окреме провадження повинен зайти до приміщення кредитної установи та, застосувавши заздалегідь підготовлений газовий балончик відносно касира даної установи, заволодіти грошовими коштами, наявними в касі установи. В свою чергу, ОСОБА_3 мав стояти на дворі біля входу до кредитної установи, контролювати, щоб ніхто зі сторонніх осіб не зайшов до приміщення.

Реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із проникненням у інше приміщення, діючи умисно, відповідно до попередньої домовленості, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в зазначені дату і час, особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, зайшов до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші», що по пр. Перемоги, 100-а, у м. Києві, в якому здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Споживчий Центр» (код за ), де знаходився фахівець з обслуговування клієнтів ОСОБА_6 , дістав газовий балончик та застосував його відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого наніс декілька ударів кулаками по різним частинам тіла потерпілого, тим самим подавивши його волю чинити опір. На вимогу особи, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 відчинив сейф та віддав нападнику грошові кошти в сумі 20487,20 гривень.

В свою чергу, ОСОБА_3 , відповідно до попередньої домовленості, чекав на дворі, щоб приховати вчинення злочину всередині.

Після чого особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження з вказаною сумою готівкових коштів, вибіг з приміщення кредитної установи та разом з ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розділивши в подальшому грошові кошти між собою та розпорядившись ними на власний розсуд.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст. 187 КК України як вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у інше приміщення (розбій).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково і показав, що в лютому 2021 року на залізничному вокзалі познайомився з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, разом поїхали в район метро «Святошин», новому знайомому необхідно було взяти кредит. Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дорогою умовив допомогти викрасти в ломбарді гроші, його завдання було стояти на вулиці і нікого не пускати всередину, на що він погодився. З цією метою, 17.02.2021 обвинувачений ОСОБА_3 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, прибули до кредитної установи «ШвидкоГроші», що по пр. Перемоги, 100-а, у м. Києві, яку вибрав останній. Перед тим як вчинити злочин, вони разом ходили по різних магазинах, вивчали обстановку. Особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, зайшов до кредитної установи «ШвидкоГроші», маючи при собі заздалегідь приготований газовий балончик, який ОСОБА_3 побачив вперше тільки при затриманні, а сам обвинувачений залишився на вулиці, слідував, щоб ніхто не заходив, до вікон стояв спиною, за ситуацією всередині не слідкував. Через кілька хвилин особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, вибіг з приміщення ломбарду на вулицю, стукнув ОСОБА_7 по плечу, наказав бігти, і вони разом побігли в бік зупинки громадського транспорту. На зупинці вони сіли в маршрутку та поїхали на пр-т Палладіна, де за гроші, якими заволоділи в ломбарді, винайняли на два дні квартиру, жили за них. Решту коштів особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, переслав своїй дружині через термінал. Через кілька днів їх затримала поліція. Додатково ОСОБА_3 показав, що щиро кається в скоєному, просив урахувати, що на той момент йому тільки виповнилося вісімнадцять років, він не мав життєвого досвіду, новий товариш, який був старше, його переконав, що негативних наслідків не буде, адже активних дій він не вчинятиме, це був перший і останній злочин в його житті.

Водночас сторона захисту не погодилась з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст. 187 КК України, зауваживши на тому, що в діях останнього відсутній факт застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто наявність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.187 КК України.

У доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення надала докази (документи, відеозаписи). Під час судового розгляду прокурор відмовився від допиту потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ТОВ «Споживчий центр» та свідків сторони обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що претензій до ОСОБА_3 не має, матеріальну та моральну шкоду йому відшкодовано. Суд, з урахуванням, думки сторони захисту, яка не заперечувала проводити судовий розгляд у відсутність потерпілого ОСОБА_6 та представника потерпілого ТОВ «Споживчий центр», керуючись вимогами ст. 325 КПК України, вважав за можливе провести судовий розгляд у їх відсутність.

В судовому засіданні судом були дослідженні наступні докази сторони обвинувачення:

-протокол огляду місця події від 17.02.2021 з додатками (схема та фото таблиця), згідно яких предметом огляду є тимчасова споруда з вивіскою «Швидко гроші» по проспекту Перемоги,100 в м. Києві, в ході якого було, зокрема, виявлено та вилучено три сліди папілярних узорів з зовнішньої поверхні вхідних дверей; чотири сліди папілярних узорів з коробок з підлоги всередині приміщення (т.1 а.с.39-46) ;

-протокол перегляду змісту цифрового носія інформації від 22.02.2021, згідно якого на DVD- R диску міститься три записи з різних ракурсів відеокамери в приміщенні ТОВ «Споживчий центр». (т.1 а.с. 50-52), за адресою м. Київ, пр-т Перемоги, 100А, з яких вбачається як до приміщення входить невідомий чоловік, одягнутий в чорний одяг, чорну шапку, на обличчі медична маска, сідає навпроти особи, яка видає кредити, тобто потерпілого ОСОБА_6 , деякий час розмовляє з ним, після чого застосовує предмет, схожий на газовий балончик, між ними почалася сутичка, після чого невідомий чоловік, зовні схожий на особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, заставив відчинити сейф і віддати гроші;

-протокол огляду від 24.02.2021р., об`єктом якого є компакт - диск лазерних систем зчитування, формату СD-R, на якому містяться п`ять файлів, які є фрагментами відеозапису камер відеоспостереження, встановлених на проспекті Перемоги та у метрополітені м. Києва. При перегляді відеозаписів видно, що 17.02.2021 о 16-39 год. особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_3 прибули за допомогою метрополітену до Святошинського району м. Києва на станцію метро «Святошин», де у період часу з 16-40 до 19-04 год. вони разом перебувають неподалік місця вчинення злочину. Згідно таймінгу о 19-04 год. видно як вони тікають з місця вчинення злочину та сідають до маршрутного автобусу (т.1 а.с.53- 60);

-протокол затримання особи, підозрюваною у вчиненні злочину від 23.02.2021, згідно якого ОСОБА_3 , було затримано в порядку ст..208 КПК України, під час обшуку якого було вилучено: куртку червоно - чорного кольору, з кишені куртки предмет, схожий на розкладний ніж в чорному чохлі, шнурки синього кольору, шапку чорного кольору, банківську картку «Приватбанк», дві сім - картки (т.1 а.с.68-71).

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.02.2021, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 , за загальними рисами обличчя, очах, статурі як особу, яка 17.02.2021 приймала участь у розбійному нападі за адресою: м. Київ, проспект Перемоги,100, та заволоділа майном (т.1 а.с.78-є-78-з);

Також судом були досліджені наступні документи, надані прокурором для вирішення питання щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження: постанова про визнання речових доказів від 24.02.2020, згідно якої «DVD- R VIDEX» диск з серійним номером «23Е19062811:42», на якому зберігаються три відеозаписи та «СD-R» диск, на якому містяться п`ять відео файлів з камер відеоспостереження «Безпечне місто» визнано речовими доказами; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 26.02.2021, згідно якої куртку та шапку ОСОБА_3 , визнано як речові докази та передано на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 26.02.2021, згідно якої дві сім карти визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про уточнення даних від 24.02.2021, згідно якої визнано вважати дійсною суму завданого матеріального збитку у кримінальному провадженні суму у розмірі 20 487,20 грн.; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 26.02.2021, згідно якої газовий балончик «Терен 4» визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 17.03.2021, згідно якої ніж у чохлі, який запакований до експертного спец пакету № 0012119, визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві; постанова про приєднання речей як речових доказів у кримінальному провадженні та визначення місця зберігання речових доказів від 17.03.2021, згідно якої паперовий конверт, який опечатано биркою Київського НДКЦ МВС України та являється додатком до висновку експерта від 25.02.2021 №СЕ-19/111-21/8883-ТР, спецпакет № 5349318, в якому сім слідів папілярних узорів, який являється додатком до висновку експерта від 23.02.2021 №СЕ-19/111-21/8357-Д, спецпакет № 5315672, в якому дві дактилокарти, спецпакет № 5315671, в якому копія висновку експерта № СЕ-19/111-21/9554-Д, спец пакет № 5315670, в якому сім слідів пальців рук та первинне упакування, що являється додатками до висновку експерта від 02.03.2021 № СЕ-19/111-21/9554-Д ,визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві.

Оцінюючи зазначені вище докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Аналізуючи досліджені вище докази в їх сукупності та вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого його кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, суд виходить з наступного.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.3 ст. 187 КК України, сторона обвинувачення послалася на те, що особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, вчинив напад на потерпілого, в ході якого, з метою заволодіння чужим майном, застосував газовий балончик відносно потерпілого ОСОБА_6 , після чого наніс декілька ударів кулаками по різним частинам тіла потерпілого, тим самим подавивши його волю чинити опір, тобто вчинив напад, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 17.09.2020р. у справі № 686/10404/17, зазначено, що « обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.187 КК, є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», застосування до потерпілого без його згоди отруйних чи сильнодіючих речовин (газів) з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство і залежно від того, було воно небезпечним для життя або здоров`я чи не було, кваліфікувати такі дії за ч. 2 ст. 186 КК або за відповідною частиною ст. 187 КК. Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Верховний Суд зауважує, що використання газового балончика при заволодінні чужим майном створює склад розбійного нападу не в будь-якому випадку, а лише тоді, коли таке застосування газової речовини або погроза її застосування під час вчинення злочину було чи могло бути небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого».

Водночас, у кримінальному провадженні не було проведено судово-медичну експертизу або медичний огляд потерпілого щодо наявності у нього тілесних ушкоджень після застосування сльозогінного газу, так само не була проведена судово-хімічна експертиза вмісту газового балончика, який було застосовано під час злочину. При цьому жодні із досліджених доказів, які визнано судом належними та допустимими у своїй сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням дійсних та об`єктивних обставин події, не вказують на застосування обвинуваченим до потерпілого насильства, небезпечного для життя чи здоров`я.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК, покладається, зокрема, на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи у вчиненні конкретного злочину поза розумним сумнівом.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, що застосування особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження до потерпілого сльозогінного газу та фізичного насильства було чи могло бути небезпечним для життя чи здоров`я останнього.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд не вправі змінити формулювання обвинувачення за його фактичними обставинами, якщо це вносить істотні зміни в обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, а також змінити юридичну кваліфікацію пред`явленого обвинувачення, якщо це обтяжує покарання обвинуваченого, а в ситуації, коли воно пом`якшує покарання обвинуваченого в частині наслідків вчиненого діяння і за своїм змістом суттєво не відрізняється від викладеного у обвинувальному акті, то суд вправі визначити іншу кваліфікацію інкримінованого злочину при ухваленні вироку.

Враховуючи вищевикладене, на підставі аналізу та співставлення доказів, досліджених в ході судового розгляду, в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в інше приміщення. А тому суд визнає доведеним, що 17.02.2021 приблизно о 19:00 год. ОСОБА_3 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, проникнувши до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші» по пр. Перемоги, 100-а, у м. Києві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрали грошові кошти в сумі 20487,20грн., що належать ТОВ «Споживчий Центр» (код за ) та кваліфікує його дії за ч.3 ст.186 КК України.

При цьому суд враховує, що проникнення передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час заволодіння майном. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Факт входження, потрапляння до іншого приміщення чи поява у ньому іншим способом у поєднанні із зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна.

Така позиція відповідає висновкам про застосування норми права, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к), постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к), постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року (провадження № 5-33 кс 12).

Положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Як вбачається з досліджених судом доказів, між особою, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження, та обвинуваченим ОСОБА_3 існувала попередня домовленість щодо вчинення злочину з розподіленням ролей. Так, ОСОБА_3 , перебував на дворі біля входу до кредитної установи, та контролював, щоб ніхто зі сторонніх осіб не зайшов до приміщення. Натомість, особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, в цей час зайшов до приміщення кредитної установи «ШвидкоГроші», де знаходився фахівець з обслуговування клієнтів ОСОБА_6 , дістав газовий балончик та застосував його відносно ОСОБА_6 , після чого наніс декілька ударів кулаками по різним частинам тіла потерпілого, тим самим подавивши його волю чинити опір та змусивши відчинити сейф, який знаходився в службовому приміщенні, подолавши таким чином обмеження, які існували в доступі до майна. Заволодівши грошовими коштами, особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, вибіг з приміщення кредитної установи та разом з ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розділивши в подальшому грошові кошти між собою та розпорядившись ним на власний розсуд. Таким чином обвинувачений ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діяли узгоджено та зі спільним умислом.

З викладеного вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 повністю охоплюються диспозицією ч. 3 ст. 186 КК України.

При цьому, суд вважає не доведеним стороною обвинувачення, що ОСОБА_3 під час вчинення злочину зачинив ролети на вікнах ломбарду, так як проти обвинувачення в цій частині обвинувачений заперечував, будь-які інші докази прокурором суду не надані.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який вчинив злочин у вісімнадцятирічному віці, не одружений, не працює, раніше не судимий, позицію потерпілого ОСОБА_6 , який заявив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги ставлення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні запевнив, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

В строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати попереднє ув`язнення з 23.02.2021 по 11.03.2022; з 16.06.2023 по 16.01.2024; з 28.07.2025 по 05.08.2025.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 тривалий час перебував під вартою, 16.01.2024 судом було постановлено ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, який він порушив, ухилявся від суду, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, а тому не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України.

Суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України, а саме: особисті речі ОСОБА_3 повертає останньому за належністю. Питання щодо інших доказів в цьому кримінальному провадженні вирішено вироком суду від 28.07.2023, яким засуджено особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження.

Стосовно процесуальних витрат в кримінальному провадженні, слід зазначити, що це питання частково вирішено вироком суду від 28.07.2023, а саме: стягнуто з особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні, які становлять 5230 грн. 40 коп. (висновок експерта від 11.03.2021 року № СЕ-19/111-21/10621-ХЗ, вартістю 1307грн., 60 коп.; висновок експерта від 02.03.2021 року № СЕ-19/111-21/3554-Д, вартістю 1144грн., 15 коп; висновок експерта від 23.02.2021 року № СЕ-19/111-21/8357-Д, вартістю 1961грн., 40 коп.; висновок експерта від 25.02.2021 року № СЕ-19/111-21/8883-ТР, вартістю 817грн., 25 коп.).

Згідно обвинувального акта, в кримінальному провадженні також є витрати на залучення експерта (висновок експерта від 26.03.2021 № СЕ-19/111-21/10669-ХЗ) в розмірі 1634 грн. 50 коп., щодо яких на даний час питання не вирішено. Так, як за вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд не знаходить процесуальних підстав для стягнення цих процесуальних витрат з обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки прокурором не було надано ані даного висновку експерта, ані доказів цих витрат.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з з 23.02.2021 по 11.03.2022; з 16.06.2023 по 16.01.2024; з 28.07.2025 по 05.08.2025 із розрахунку один день попереднього ув`язнення - один день позбавлення волі.

Початком відбування покарання ОСОБА_3 визначити день проголошення вироку - 06.08.2025.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор», до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Речові докази:

- куртку та шапку ОСОБА_3 передані на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві, після набрання вироком законної сили, повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1