Справа № 183/4992/22
№ 1-кп/183/559/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000287 від 29.06.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання від 08.05.2025 р. прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання від 08.05.2025 р. прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що на розгляді у Самарівському міськрайонному суді Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження№0000287 від 29 червня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Солдат ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він 21 травня 2022 року приблизно о 10 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи на території «Лисичанського НПЗ», що знаходиться у н.п. Верхньокам`янка, Попаснянського району, Луганської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, за надуманими підставами, відкрито заявив про своє небажання нести військову службу на бойових позиціях в районі н.п. Тошківка Луганської області, залишивши в н.п. Верхньокам`янка, Попаснянського району Луганської області закріплену за ним зброю та боєприпаси та без дозволу (наказу) командування разом з іншими військовослужбовцями підрозділу залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 в районі виконання завдань та направився у невідомому напрямку, чим фактично припинив виконання обов`язків військової служби.

Також о 12.00 год. 30 травня 2022 року солдат ОСОБА_4 разом із іншими військовослужбовцями свого підрозділу прибув до тилового пункту управління військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, за надуманими підставами, відкрито заявив про своє небажання нести військову службу на бойових позиціях військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 та о 17.00 год. 30 травня 2022 року без дозволу (наказу) командування разом з іншими військовослужбовцями підрозділу залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 в районі виконання завдань та направився у невідомому напрямку, чим фактично припинив виконання обов`язків військової служби.

Так, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем приблизно о 10 год. 00 хв. 21 травня 2022 року відмовився від виконання обов`язків військової служби та фактично їх не виконував, доки о 12 год. 00 хв. 03 червня 2022 року не прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_4 .

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , за викладених вище обставин обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

Разом з цим, відповідно до доповіді №243М про факт самовільного залишення частини солдат ОСОБА_4 під час маршу на Запоріжжя зник у невідомому напрямку в районі м. Київ, на телефонні дзвінки не відповідає, прислав повідомлення, що не повернеться.

Окрім того, обвинувачений на судові засідання не з`являється, причини неявки не повідомляє, про місце свого перебування також не повідомляє.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які наразі не зменшилися та не змінились. Так, в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України єдиноначальності.

На цих підставах заявник клопотання просить надати дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання з підстав, викладених в ньому.

Згідно із ч. 1 ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 2 ст.188 КПК України, передбачено, що клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 КПК України, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Статтею 191 КПК України встановлено, що затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали. Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора, зазначеного в ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; 3) відкликання ухвали прокурором.

Під час розгляду клопотання встановлено, що в провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000287 від 29.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.

Обвинувальний акт від 29.06.2022 р. у вказаному кримінальному провадженні був направлений до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 19.08.2022 р..

Обвинувачений неодноразово не з`являвся у судові засідання на призначені дати.

Згідно доповіді № 243м від 09.11.2023 р. військової частини НОМЕР_1 , де останній проходив військову службу, солдат ОСОБА_4 09.11.2023 р. самовільно залишив розташування підрозділу військової частини.

На теперішній час місцезнаходження обвинуваченого не встановлено, останній за місцем свого мешкання відсутній.

Таким чином судом встановлено, що мається достатньо підстав вважати, що обвинувачений переховується від суду.

Матеріали кримінального провадження містять достатньо підстав для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, та для тримання його під вартою.

Також суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду , незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що прокурором доведено наявність: обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; підстав для тримання під вартою обвинуваченого; підстав вважати, що обвинувачений переховується від суду, суд вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 107, 131, 132, 176 177, 189, 190, 369 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання від 08.05.2025 р. прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу, заявленого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 29.06.2022 р. у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., м. Самар, вул. Велика Ковалівка, 10-б) для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала постановлена за клопотанням прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 (адреса: вул. Шевченка, 7, м. Самар, Дніпропетровська обл., телефон ).

Ухвала діє протягом шести місяців з дня її постановлення, тобто до 08 (включно) листопада 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1