ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 621/2698/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 1118 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 21.08.2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

До ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 діб, а саме до 17 жовтня 2025 року, включно, із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн 00 коп., при внесенні якої, ОСОБА_6 вирішено з-під варти звільнити та покласти на нього обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про своє фактичне місце перебування та засоби зв`язку;

- прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора чи суду.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скаргипосилається на недоведеність ризиків, які вважає припущенням прокурора, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені та не підтверджені. Як зазначає захисник, її підзахисний тиску на свідків не чинив, відомостей щодо впливу на них до ЄРДР не внесено, та ці ризики не підтверджені об`єктивними доказами. Письмові докази по справі досліджені судом у повному обсязі, намірів переховуватися від слідства, прокурора та суду, її підзахисний не має, а тому відсутні підстави для застосування такого виключного запобіжного заходу, у зв`язку з чим, захисник вважає, що є підстави для застосування найменш суворого запобіжного заходу.

Крім цього, захисник посилається на виключно позитивну характеристику підозрюваного за місцем проживання та реєстрації, де відсутні скарги або компрометуючі матеріали. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, вищу освіту, родину та дитину на утримані. А тому, відсутні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу та є підстави для обрання більш м`якого.

На підставі вищевикладеного, просить задовольнити її вимоги.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник та підозрюваний підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був повідомлений, відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст.135 КПК України, належним чином, будь-яких заяв щодо неможливості розгляду справи за його відсутністю, не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,доводи захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000414 від 19.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" та мобілізаційної Директиви Головнокомандувача Збройних сил України від 24 лютого 2022 року №32/321/501/13т, військовозобов`язаних (за списком), що призвані на військову службу по мобілізації, з 20 травня 2025 року було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 МО України та наказом командира військової частини НОМЕР_1 МО України від 20.05.2025 №149 , як старшого солдата за призовом по мобілізації, призначено на посаду старшого майстра з ремонту та обслуговування бронетанкової техніки.

Під час проходження військової служби, старший солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Водночас, старший солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення, а саме хуліганство - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, за наступних обставин.

19 серпня 2025 року, в ранковий час, ОСОБА_6 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де вживав спиртні напої. В подальшому, того ж дня, близько 07:30 годині, ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію гаражного кооперативу - господарське подвір`я №1, розташованого поблизу вул. Енергетиків в м. Слобожанське Чугуївського району Харківської області, де зустрівся поблизу гаражу № НОМЕР_2 з раніше знайомим ОСОБА_10 . Під час спілкування між ними виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, за наслідком якого у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення хуліганських дій на території вказаного кооперативу шляхом застосування автоматичної вогнепальної зброї.

Того ж дня та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_6 після конфлікту, направився з території вищевказаного гаражного кооперативу до місця свого проживання мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де узяв до рук закріплену за ним табельну вогнепальну зброю - автомат АК-74 НОМЕР_3 , 1968 року виготовлення, здійснив приєднання до неї магазину з патронами калібру 7,62 мм. Далі, ОСОБА_6 одразу, того ж дня, близько 08:25 години, маючи із собою вказану вогнепальну зброю, повернувся назад на територію вищевказаного гаражного кооперативу - господарське подвір`я №1, де перебуваючи у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, усвідомлюючи свою перевагу над присутніми цивільними особами, так як попередньо пройшов відповідну спеціальну військову підготовку та має навички із використання та застосування зброї, прагнучи показати свою зневагу до встановлених в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, бажаючи самоутвердитися, свідомо допускаючи, що своїми діями він може порушити спокій громадян, які перебувають на території даного кооперативу, перебуваючи на доріжці посеред гаражів, ОСОБА_6 привівши вищевказаний автомат у бойову готовність, та здійснив безпричинно не менше двох пострілів у напрямку гаражу №970, власником якого є ОСОБА_10 , що створило та могло створити загрозу для життя та здоров`я присутніх осіб, в тому числі і ОСОБА_10 . Після вчинення вищевказаних дій, ОСОБА_6 одразу повернувся до себе додому за вищевказаною адресою.

19.08.2025 ОСОБА_6 було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України.

20.08.2025 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України.

Того ж дня, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , посилаючись на обґрунтованість повідомленої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, слідчий посилався на відомості протоколів слідчих дій, а саме огляду місць подій, обшуку, допиту свідка та потерпілої. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а також наявність ризиків того, що підозрюваний: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий вважав, що є підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу.

З урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме вагомих доказів підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він підозрюється, репутації підозрюваного, відносно якого було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 5 ст. 407 КК України, на цей час проходить військову службу, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, слідчий просив обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

На підтвердження доводів клопотання слідчим надано копії матеріалів кримінального провадження: витягу з ЄРДР № 0000414 від 19.08.2025; повідомлення про підозру від 20.08.2025; письмових доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України, зокрема, протоколів огляду місць подій, обшуку, допиту свідків, потерпілої.

Задовольняючи клопотання слідчого про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену йому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,а також доведеними прокурором ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за який, у разі визнання винуватим, йому загрожує найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також обставини кримінального провадження, зазначені у клопотанні та встановлені під час його судового розгляду, на підставі пояснень підозрюваного та відомостей, що містяться у доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження, у сукупності з відомостями щодо суворості покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, а також у поєднанні з відомостями щодо реєстрації у відношенні ОСОБА_6 у 2024 році кримінального провадження за ч. 5 ст. 401 КК України, слідчий суддя вважав, що ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також і вчинення іншого кримінального правопорушення та протиправного впливу з боку підозрюваного на свідків та потерпілих, є достатніми, і свідчать про можливість застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин інкримінованого кримінального правопорушення, вважав за можливе визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн 00 коп., вважаючи, що застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав особи зазначив "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами у їх сукупності. Характер висунутої йому підозри, який вчинений ним під час дії воєнного стану, як солдатом строкової служби, дає достатні підстави вважати, що він може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Докази, що надані суду, вказують на доведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання винуватим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, існує вірогідність, що він, враховуючи характер його діяльності, з огляду на суворість покарання за кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи суворість покарання за кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, наслідки та ризик втечі для нього у цьому випадку, можуть бути признаними як менш небезпечними, ніж покарання і процедура виконання покарання.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи також відомості і конкретні обставини вчинення злочину, який йому інкримінується, виходячи зі змісту формулювання підозри, зокрема обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, існує можливість незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що на даний час досудове розслідування триває, а тому не виключена можливість підозрюваного впливати на свідків, які на даний час не допитані, беручи до уваги порядок допиту свідків безпосередньо судом під час судового розгляду.

Крім того, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені п. п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яких, в даному випадку, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде неефективним.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Посилання захисника на позитивну характеристику підозрюваного і наявність соціальних зв`язків, постійного місця проживання та інші дані про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею і не спростовують висновків ухвали слідчого судді. Інкримінований ОСОБА_6 злочин є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, що спільно звідомостями щодо реєстрації у відношенні ОСОБА_6 у 2024 році кримінального провадження за ч. 5 ст. 401 КК України, вказують на існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також і вчинення іншого кримінального правопорушення. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, N 300-A). Доказів того, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятора суду не надано. Тому ці посилання не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги захисника.

При цьому, не можуть бути самостійною підставою для зміни запобіжного заходу належна процесуальна поведінка підозрюваного, яка фактично забезпечуються саме мірою та обмеженнями запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 21.08.2025 року про задоволення клопотання слідчого та про застосування до підозрюваного за ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 17.10.2025 року, включно, із визначенням застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3