ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 317/3140/15-к

провадження № 51-3114км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 березня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верещагіно Пермської області Російської Федерації, жителям. Запоріжжя.

Обставини справи

1. ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що 07 червня 2015 року приблизно о 21:00 він та невстановлені озброєні особи, порушуючи спокій мешканців, діючи з особливою зухвалістю, увірвалися до квартири АДРЕСА_1 , де завдали ОСОБА_7 численних ударів, в тому числі дерев`яною битою та прикладом вогнепальної зброї, по різним частинам тіла, зв`язали його і вивезли на автомобілі за межі села, а згодом повернули до села та залишили на вулиці. В результаті цих дій потерпілому було заподіяно легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

2. За такими обставинами дії ОСОБА_6 було кваліфіковано:

за частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України (далі - КК) (незаконне позбавлення волі та викрадення людини, що супроводжувалось завданням фізичних страждань, із застосуванням зброї);

за частиною 1 статті 162 КК (незаконне проникнення до житла);

за частиною 4 статті 296 КК (хуліганство, вчиненому групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та іншого предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень).

3. Запорізький районний суд Запорізької областівироком від 07 листопада 2023 рокувиправдав ОСОБА_6 за недоведеністю його причетності до цих злочинів.

4. Апеляційний суд оскарженою ухвалою залишив вирок без змін. Суд вважав, що показання свідків не доводять винуватість ОСОБА_6 , а решта доказів, наданих стороною обвинувачення, є недопустимими, оскільки досудове розслідування проведено неуповноваженими особами внаслідок порушення підслідності.

Вимоги і доводи касаційних скарг

5. Прокурор, посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржену ухвалу і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

6. Сторона обвинувачення вважає, що ухвала не відповідає вимогам статті 419 КПК, оскільки апеляційний суд належно не мотивував свій висновок про недоведеність обвинувачення та не спростував доводів апеляції прокурора про те, що:

зміна підслідності є законною,оскільки прийняте прокурором Запорізької області рішення відповідає вимогам частини 5 статті 36 КПК;

у протоколі слідчого експерименту від 13 липня 2015 року за участю потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відображені події вчинених відносно них кримінальних правопорушеньОСОБА_6 та іншими невстановленими особами;

не надано оцінки показанням потерпілого ОСОБА_7 про побиття його саме ОСОБА_6 .

7. Прокурор також зазначає, що апеляційний суд всупереч вимогам статей 22, 26, 350 КПК безпідставно відхилив клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів.

Позиції учасників касаційного розгляду

8. У судовому засіданні прокурор підтримав касаційні вимоги сторони обвинувачення.

9. Виправданий повідомив про можливість здійснення касаційного провадження без його участі, просив залишити оскаржене судове рішення без зміни.

Оцінка Суду

10. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи скарги, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити.

11. Відповідно до частини 2 статті 433 КПК касаційна інстанція переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення касаційна інстанція керується статтями 412?414 КПК.

12. Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, тому, безумовно, повинна відповідати вимогам статті 370 КПК. Крім того, зміст цього судового рішення повинен відповідати вимогам статті 419 КПК .

13. Зазначених вимог закону апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора, не дотримався.

14. У апеляційній скарзі прокурор наводив докладні доводи щодо істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону під час оцінки доказів обвинувачення з точки зору допустимості. Цих доводів апеляційний суд належним чином не перевірив і всупереч приписам частини 2 статті 419 КПК не дав на них вичерпних і переконливих відповідей, які би ґрунтувалися на вимогах закону і матеріалах кримінального провадження.

15. Апеляційна інстанція погодилася з висновками суду першої інстанції, який визнав надані стороною обвинувачення докази недопустимими на підставі статей 86 та 87 КПК, оскільки вони отримані неуповноваженим органом досудового розслідування.

16. Цей висновок апеляційний суд зробив на тій підставі, що прокурор Запорізької області ОСОБА_9 постановою від 12 червня 2015 року доручив проведення досудового розслідування у цій справі за частиною 4 статті 296 КК слідчому управлінню ГУМВС України в Запорізькій області, пославшись, серед іншого, на суспільний резонанс справи, великий обсяг слідчих дій та необхідність забезпечення всебічності та неупередженості. Згодом він же постановою від 08 липня 2015 року доручив цьому ж органу розслідування проведення досудового розслідування по факту за частиною 1 статті 162 КК.

17. Апеляційний суд дійшов висновку, що відбулася зміна підслідності за відсутності обставин, які свідчить про неефективність розслідування, оскільки районний відділ поліції не здійснював розслідування до того, як розслідування було доручено слідчому управлінню. Апеляційна інстанція вважала таку зміну підслідності незаконною, пославшись в обґрунтування свого висновку на постанову Суду від 24 травня 2021 року у справі № 640/5023/19[1].

18. Суд зазначає, що постанова, на яку послалася апеляційна інстанції, не має відношення до цієї справи, оскільки в ній йшлося про ситуацію, коли досудове розслідування проводив орган, до підслідності якого, визначеної статтею 216 КПК, не відносились розслідувані злочини.

19. У цьому ж провадженні мова йде про розслідування злочинів за статтями 146, 296, 162 КК, що частиною 1 статті 216 КПК віднесено до підслідності національної поліції. Таким чином, доручення розслідування слідчому управлінню ГУМВС України в Запорізькій області не означає зміну підслідності в значенні статті 216 КПК.

20. Також обставини справи не свідчать про порушення статті 218 КПК, яка передбачає, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. У даному випадку юрисдикція ГУМВС України в Запорізькій області поширювалась на всю область, включаючи і місце вчинення розслідуваних злочинів.

21. Положення частини 5 статті 36 КПК регулюють питання про передоручення досудового розслідування у разі, якщо воно здійснюється неефективно, однак не забороняють слідчому підрозділу вищого рівня в межах того органу, якому підслідне кримінальне провадження, проводити досудове розслідування відразу після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

22. Суд у своїх рішеннях зазначав, що нормативна вимога проведення процесуальних дій уповноваженими суб`єктами покликана забезпечити вчинення цих дій особами з необхідною кваліфікацією, які виконують свої професійні обов`язки в умовах передбаченого законом контролю і у визначений правовий спосіб. Якщо орган розслідування здійснює слідчі дії, прямо передбачені КПК , такі дії не можуть вважатися «реалізацією повноважень, не передбачених КПК України» у значенні пункту 2 частини 3 статті 87 КПК і мати наслідком автоматичне визнання доказів недопустимими[2].

23. За таких обставин Суд вважає, що висновок апеляційного суду про порушення правил підслідності у цій справі зроблений без урахування вимог закону та судової практики.

24. Враховуючи викладене Суд вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. Зазначені вище порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили ухваленню законного й обґрунтованого судового рішення, а тому відповідно до частини 1 статті 412 КПК є істотними, що дає, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 438 КПК підстави для скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

25. Враховуючи викладені вище висновки, Суд не вважає за необхідне розглядати довід сторони обвинувачення, який стосується відмови повторно дослідити докази, оскільки апеляційний суд виходив з того, що всі докази, отримані під час досудового розслідування, є недопустимими через порушення правил підслідності. Цей висновок не вимагав повторного дослідження доказів.

26. Однак під час нового розгляду справи суд апеляційної інстанції має врахувати висновок Суду щодо помилкового висновку про недопустимість доказів і розглянути клопотання прокурора про повторне дослідження доказів.

Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа N 640/5023/19 (провадження № 51-2917кмо20), https://reyestr.court.gov.ua/Review/97286253

[2] Постанова від 28 лютого 2023 року справа № 761/34746/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/109395449.