ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1883/25 Справа № 210/196/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 26 червня 2025 року включно, обравши альтернативний запобіжний захід у виді застави у межах 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605600 ( шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків переховування від суду, вплив на свідків, вчинення нового злочину, які були наявні під час обрання запобіжного заходу та на теперішній час не зменшились.

Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним судовим рішенням не погодилась захисник ОСОБА_6 та оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сторона захисту критично відноситься до обґрунтування, що ризик переховування від суду підтверджується перебуванням обвинуваченого у розшуку, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутнє підтвердження, що обвинувачений ОСОБА_8 , отримував повістки про виклик до слідчого чи прокурора в даній справі.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що прокурор належним чином не довів обґрунтовану необхідність обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Звертає увагу, що оскаржувана ухвала невмотивована. Суд першої інстанції підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично зазначає лише, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину. В оскаржуваній ухвалі не наведено будь-яких реальних підстав та ризиків, які б свідчили про необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Вважає, що застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (домашнього арешту) буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зауважує, що обмеження права на свободу відносно ОСОБА_8 носить тривалий характер, навіть за наявності обґрунтованого обвинувачення та зазначає, що очікуване покарання не слід ототожнювати із застосуванням запобіжного заходу.

Сторона захисту вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , можливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Позиції сторін в суді :

Захисник в судовому засідання апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений про дату, час та місце апеляційного перегляду був повідомлений належним чином, клопотань про проведення судового засідання в режимі відео конференції не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи без участі обвинуваченого.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами пунктів 3 та 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що в провадженні судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_15 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_16 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_17 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України та відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 03.02.2022 року.

18 січня 2025 року слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 17 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави, який в подальшому було продовжено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 червня 2025 року включно з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у межах 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605600 ( шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років з конфіскацією майна

Суд першої інстанції задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 обґрунтовано встановив, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав, що вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 оскільки ризики на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились.

Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оскільки прокурор довів наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкримінований злочин, який не зменшився, та у сукупності з іншими встановленими обставинами колегія суддів вважає, що вказане виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого, не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Фактично, належна процесуальна поведінка обвинуваченого та відсутність спроб реалізації ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Отже, ураховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даній стадії кримінального провадження є підтвердженою неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як на тому наполягає сторона захисту.

Підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити ризики, пов`язані із звільненням останньої із під варти.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими, оскільки в клопотанні прокурора належним чином обґрунтована наявність кожного ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Судом першої інстанції досліджено та надано належну оцінку кожному із наведених прокурором в клопотанні про продовження тримання під вартою ризику та правильно встановлено подальше їх існування.

Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченим та захисником під час апеляційного розгляду не наведено.

На думку колегії суддів у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до особливо тяжких злочинів за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, розуміючи тяжкість понесеного покарання у разі визнання останнього винним у вчинені інкримінованого злочину може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання. Крім того відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування досить тривалий час перебував в розшуку, протягом двох років, тому дана належна процесуальна поведінка обвинуваченого наразі обумовлена не його правосвідомістю, а наслідком обраного запобіжного заходу.

Крім того обвинувачений офіційно не працевлаштований, а тому не маючи засобів для існування, знаходячись на волі може вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжить вчиняти розпочате кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисника про необґрунтованість заявлених ризиків є такими, що не заслуговують на увагу.

Твердження сторони захисту про порушення органом досудового розслідування вимог КПК України під час оголошення обвинуваченого у розшук, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини були предметом розгляду слідчим суддею при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 .

З урахуванням тяжкості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , дати його затримання, колегія суддів не вбачає надмірної тривалості тримання останнього під вартою.

На даний час, таке обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів

вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України - залишити без змін.

Ухвала є остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: