Справа № 461/4295/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1502/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

старша слідча - криміналіст Слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора юстиції ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а також зазначала, що існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та суду: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити злочинну діяльність; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Із урахуванням вказаних ризиків, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню. Тому, саме такий запобіжний захід як тримання під вартою, забезпечить виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Орган досудового розслідування вважав, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою ОСОБА_6 , не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних обов`язків.

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті ст.178 КПК України, орган досудового розслідування зазначав, що ОСОБА_6 не працює, не одружений, має недостатньо міцні соціальні зв`язки. Будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі немає. Характер та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризують як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильного до вчинення кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 30 травня 2025 року задоволено клопотання старшої слідчої криміналіста Слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора юстиції ОСОБА_9

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» строком на 60 днів - до 27 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінального провадження, він раніше не судимий, не має наміру продовжувати злочинну діяльність, сприяє слідству, не намагається переховуватися, окрім того потребує лікування.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що старшою слідчою-криміналістом СВ УСБУ у Львівській області майором юстиції ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000137 від 2 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванні час, але не пізніше 25 травня 2025 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, в ході спілкування із застосуванням месенджера «Телеграм» із невстановленим представником держави-агресора рф (з невстановленого акаунта), ОСОБА_6 отримав від останнього пропозицію щодо надання йому допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, спрямованої, зокрема, і на послаблення її обороноздатності.

В свою чергу, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його невстановлений співрозмовник є представником іноземної держави, а саме країни-агресора рф, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, погодився виконувати завдання за грошову винагороду невстановленої досудовим розслідуванням особи по наданню допомоги у підривній діяльності проти України.

Надалі, з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 виконуючи інструкції представника країни-агресора рф, залізничним сполученням Кривий Ріг-Львів, 25 травня 2025 року виїхав з м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області та 26 травня 2025 року прибув у місто Львів. В подальшому, останній за допомогою сервісу Blablacar прибув у с. Добряни, у готельний комплекс «612 км» розташований за адресою: Львівська область, с. Добряни, вул. Стрийська, 25.

Після цього, на виконання отриманих від представника країни-агресора рф інструкцій через месенджер «Телеграм» ОСОБА_6 28 травня 2025 року, близько 21 год. 30 хв. забрав попередньо залишений невідомою особою, рюкзак темно синього кольору в якому знаходилися два саморобні вибухові пристрої, а саме під бордюром на вул. Добрівлянській м. Стрий за географічними координатами 49.282812, 23.851809, після чого повернувся до готельного комплексу «612 км.»

В подальшому, 29 травня 2025 року, близько 17 год. 40 хв. співробітниками СБ України вказана злочинна діяльність ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб була припинена та як наслідок, попереджено вибух у громадському місці.

29 березня 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 30 березня 2025 останньому повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

30 травня 2025 року старша слідча-криміналіст Слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор юстиції ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6

30 травня 2025 року клопотання старшої слідчої було задоволено слідчим суддею Галицького районного суд м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні старшої слідчої і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Галицького районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, який є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити злочинну діяльність; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження доказах.

Аргументи сторони захисту, що підозрюваний немає на меті уникати кримінальної відповідальності, не буде продовжувати протиправну діяльність, потребує лікавання, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється, у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України під час дії воєнного стану, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбаченого ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на зазначене, колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання вартою без визначення розміру застави ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4