ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2024 року в кримінальному провадженні №0002972 від 08.08.2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, розлученого, утриманців не маючого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , останній раз судимого вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.05.2021 року, зміненим ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 13.12.2022 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі, звільненого 29.03.2023 року в зв`язку із відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

ЄУНСС: 727/11583/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/197/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_9

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання, період його попереднього ув`язнення, з 08.08.2023 року по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку районного суду, ОСОБА_7 , повторно, 08.08.2023 року, близько 16 год. 40 хв., перебуваючи в салоні автобуса (маршрутне таксі № 1), що рухався по вул. Головній в м. Чернівці від зупинки «Чапаєва» до зупинки «Авіакаса», діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, відкрито викрав з сумки ОСОБА_10 належні їй гаманець червоного кольору вартістю 980 грн. та грошові кошти в сумі 6524,50 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду у загальному розмірі 7504,50 грн.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 .

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуване рішення та виправдати його.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Судом першої інстанції не взято до уваги те, що під час його затримання у нього не виявили гаманця, а також, що жоден із свідків не вказав на нього, як на особу, яка заволоділа майном потерпілої, потерпіла також не бачила хто у неї викрав майно.

Вказує, що на наявному в матеріалах справи відеозаписі видно як він виходить із маршрутного транспорту, переходить дорогу та відсутні будь-які ознаки заволодіння чужим майном.

Стверджує, що висновками дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи не встановлено зв`язку коштів із потерпілою чи її чоловіком.

Зазначає, що його родичі знаходяться за межами України та регулярно пересилають кошти, а грошові кошти в іноземній валюті, які в нього виявили він придбав за два тижні до інкримінованих подій, за кошти з продажу автомобіля.

Також зазначає, що грошові кошти, які були виявлені в нього, а саме 706 (сімсот шість) грн., є залишком із знятих ним у банкоматі коштів в розмірі 1000 (тисячі) грн.

Вважає, що судовий розгляд було проведено однобічно та упереджено, жодних доказів його вини у інкримінованому злочині не має.

Захисник ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок, визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та виправдати у зв`язку із недоведеністю його вини.

Вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вказує, що потерпілій стало відомо про крадіжку її гаманця зі слів невідомої жінки, і лише наявність валютних коштів Євро у ОСОБА_7 стало підставою для потерпілої вважати його причетним до вчинення злочину.

Свідок ОСОБА_11 не був очевидцем викрадення майна у потерпілої, на прохання останньої зупинив обвинуваченого, який переходив дорогу, а свідок ОСОБА_12 надав покази із посиланням на слова свої дружини - потерпілої ОСОБА_10 .

При особистому обшуку ОСОБА_7 у нього не було виявлено гаманця потерпілої, а грошові кошти знаходились в належному йому гаманці. Орган досудового розслідування не встановив при яких обставинах, коли і хто міг розпорядитись гаманцем потерпілої.

На відеозаписах із камери спостереження вбачається, що ОСОБА_7 вийшов з автобусу та попрямував на другий бік дороги спокійним темпом, що вказує на те, що він не мав наміру тікати чи переховуватись від когось.

Посилається на висновки імунологічних експертиз, згідно яких на купюрах номіналом 50 Євро не було виявлено клітин з ядрами, які могли б відповідати біологічним зразкам потерпілої ОСОБА_10 та її чоловіка ОСОБА_12 .

Вказує, що грошові кошти в національній валюті були зняті ОСОБА_7 з рахунку «Ощадбанк», що підтверджує відповідна роздруківка із системи «Ощад 24/7».

Докази зібрані стороною обвинувачення, не підтверджують обставини, що викладені в обвинувальному акті, а тому ОСОБА_7 безпідставно притягнули до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 186 КК України.

На вказані апеляційні скарги надійшло заперечення прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_13 , у якому прокурор не погоджується із доводами апеляційних скарг, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доводиться показами потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , а також фактичними даними, що містяться в письмових доказах.

Зазначає, що районний суд вірно не взяв до уваги покази обвинуваченого, оскільки він з моменту затримання його потерпілою висував різні версії щодо походження виявлених у нього грошей.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року задоволено апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , скасовано вищевказаний вирок суду першої інстанції та провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2025 року касаційну скаргу прокурора та потерпілої ОСОБА_10 задоволено, скасовано ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року, зокрема, з мотивів неналежної оцінки судом апеляційної інстанції доказів у справі, та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Повторний апеляційний розгляд кримінального провадження проводився у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 , які були належним чином повідомлені судом апеляційної інстанції про час, дату та місце судового розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, що з урахуванням відсутності апеляційних вимог про погіршення становища обвинуваченого, відповідно до приписів ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку та доводи, викладені в апеляційних скаргах, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану ним та обвинуваченим апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції вказаних вимог при розгляді даного кримінального провадження дотримався у повній мірі.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні відкритого викрадення чужого майна не визнав. Вказав, що він дійсно перебував у маршрутному автобусі разом із потерпілою, проте гаманець з її грошима не викрадав. Наявність при собі грошових коштів в іноземній валюті пояснив раніше проданим автомобілем за 200 Євро.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи допитаною в суді першої інстанції вказала, що 08 серпня 2023 року в її гаманці було 150 Євро та близько 500 грн. Повертаючись додому в автобусі № 1, після здійснення оплати проїзду, вона поклала цей гаманець у свою сумку, яку залишила відкритою, оскільки почала розмовляти по телефону зі своїм чоловіком. На зупинці «Авіакаси», жінка, яка сиділа поруч з нею на сидінні, повідомила їй, що чоловік в чорній кепці, який щойно вийшов з автобуса через задні двері, витяг у неї з сумки гаманець, після чого вона вибігла на вулицю за обвинуваченим. ОСОБА_7 продовжував переходити дорогу по вул. Головній та, почувши її вигукування, пришвидшив свій рух. Почувши її крики, незнайомий чоловік перекрив шлях обвинуваченому та зупинив його. Надалі вони втрьох перейшли на тротуар, де обвинувачений заперечував заволодіння її майном, проте показав вміст його рюкзака. Її гаманця не було при ньому, проте були виявлені гривні та 150 Євро, які були складені точно так, як їх склала вона - перед тим, як покласти у свій гаманець. Однак ОСОБА_7 пояснив, що це його кошти, після чого він комусь зателефонував та казав, що кошти передав йому із-за кордону тесть. Надалі вона викликала працівників поліції, а також разом із чоловіком, який допоміг їй, не давала обвинуваченому піти, поки вони не приїхали.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним в суді першої інстанції, показав, що 08 серпня 2023 року, близько 16 год. 20 хв. він почув на перехресті вулиці Головна та проспекту Незалежності в м. Чернівці, як потерпіла голосно кричить про викрадення в неї гаманця та побачив, як вона біжить за обвинуваченим, але останній на ці крики не реагував та намагався швидко перейти дорогу. Розставивши руки, він зупинив цього чоловіка. Надалі потерпіла розповіла йому, що вказаний чоловік викрав у неї в маршрутці гаманець та викликала поліцію. Поводився він спокійно, втекти не намагався, оскільки навколо них зібралась невелика кількість людей і це було б неможливо. Потерпіла повідомила, що бачила, як цей чоловік ховав її гроші в своїй кишені, після чого ОСОБА_7 витягнув зі своєї кишені зім`яті купюри номіналом по 50 Євро, сказав, що це його кошти та поклав у свій гаманець. Свою причетність до крадіжки грошових коштів потерпілої обвинувачений заперечував, а також після того як почув від потерпілої про суму викрадених коштів, двічі комусь телефонував та пояснював, що його затримала жінка, яка вважає, що саме він викрав її гаманець з грошима і саме таку суму йому передав з-за кордону тато, надалі сказав, що це був тесть, а в іншій телефонній розмові пояснював, що це взагалі був хтось інший, тобто, намагаючись пояснити, звідки у нього ці гроші, свою версію неодноразово змінював.

Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаним в суді першої інстанції, пояснив, що 08 серпня 2023 року він подарував на день народження своїй дружині ОСОБА_10 100 Євро (дві купюри номіналом по 50 Євро нового зразка), які вона поклала у свій гаманець. Близько 16 год. 30 хв. дружина зателефонувала йому сказати, що сіла в автобус, а через декілька хвилин знову по телефону повідомила, що у неї в автобусі викрали гаманець, крадія вона затримала, утримує його разом з перехожим до приїзду поліції. Прийшовши після цього на зупинку «Авіакаси», він побачив там дружину і двох незнайомих чоловіків, одним з яких був обвинувачений.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, також підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом прийняття зави про кримінальне правопорушення від 08 серпня 2023 року (т. 1. а.с. 7), згідно з яким в цей день близько 16 год 30 хв. в м. Чернівці, в маршрутному таксі №1 невідомий чоловік викрав із сумки потерпілої ОСОБА_10 червоний гаманець, в якому були 150 євро та близько 500 грн;

- протоколом затримання від 08 серпня 2023 року (т.1. а.с. 8) та відеозаписом до нього, згідно з якими, о 17 год. 27 хв. у м. Чернівці, по вул. Головній, біля будинку № 189 затримано ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, під час обшуку якого було виявлено та вилучено в нього гаманець чорного кольору з трьома купюрами номіналом 50 Євро, 500 грн, 100 грн, двома купюрами номіналом по 50 грн., 5 грн та 1 грн;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками (т.1. а.с. 43), згідно якого потерпіла впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка викрала гаманець із її сумки;

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 та відеозаписом до нього (том. 1 а.с. 117), згідно якого потерпіла повідомила усі обставини, які мають значення для даного кримінального провадження. Також встановлено, що відстань між потерпілою та обвинуваченим була такою, з якої останній повинен був добре чути крики потерпілої;

- відеозаписом з камери спостереження біля зупинки «Авіакаси» (т.1 а.с.39), на якому зафіксовано, що з автобуса виходить ОСОБА_7 , за ним одразу потерпіла, яка почала переслідувати обвинуваченого та кричати.

Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Таким чином, на підставі об`єктивно досліджених доказів у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, доведена повністю і його діям дана правильна кваліфікація за ч. 4 ст. 186 КК України.

Винуватість ОСОБА_7 доведена сукупністю доказів у кримінальному провадженні, належно досліджених та оцінених судом першої інстанції, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , протоколом прийняття зави про кримінальне правопорушення, протоколом затримання, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведення слідчого експерименту, відеозаписом з камери спостереження.

Суд першої інстанції не припустився помилки при встановленні правової кваліфікації діяння ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України.

З диспозиції ст. 186 КК України грабіж є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилучення майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення, однак вона ігнорує це.

Разом з цим, грабіж має місце тоді, коли викрадення розпочалося таємно, але в процесі вчинення злочину переросло у відкрите і дане діяння усвідомлюється особою.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, дії ОСОБА_7 були розпочаті як таємне викрадення майна, однак в подальшому були викриті невстановленою особою свідком, яка сиділа поруч з потерпілою та показала їй чоловіка в чорній кепці, який щойно вийшов з автобуса через задні двері, повідомивши при цьому, що бачила, як той витяг у неї з сумки гаманець. В подальшому потерпіла ОСОБА_10 побігла за ним, при цьому кричала, щоб він зупинився, за допомогою свідка ОСОБА_11 наздогнала та вимагала повернення викраденого у неї майна, проте ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії викриті, почав заперечувати вчинення ним кримінального правопорушення, висуваючи при цьому різні версії походження виявлених у нього коштів.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду виходячи з наступного.

Показання потерпілої ОСОБА_10 є послідовними, належними, підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження, не суперечать показанням свідків та ними встановлено перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на місці та в час вчинення злочину, а також виявлення у обвинуваченого грошових коштів у виді іноземної валюти, тим самим номіналом купюр, які були викрадені у потерпілої ОСОБА_10 .

Не встановлення органом досудового розслідування місцезнаходження гаманця потерпілої ОСОБА_10 не є доказом невинуватості ОСОБА_7 та не спростовує вищенаведених висновків.

Суд відхиляє доводи апелянтів про невинуватість ОСОБА_7 через фіксацію на відеозаписі його спокійної поведінки після виходу його з автобусу та вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 є особою неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, у зв`язку з чим, останній контролював свою поведінку з метою не бути викритим.

Разом з цим, з показань потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 чітко вбачається, що потерпіла, після виходу з автобусу, вказала на ОСОБА_7 , як на особу, яка вчинила злочин, вимагала щоб той зупинився, що ОСОБА_7 проігнорував, намагаючись покинути місце. При цьому свідок ОСОБА_11 одразу зрозумів, що потерпіла вказує саме на особу обвинуваченого, як на особу, яка вчинила злочин, та вжив заходів для його зупинки.

Відсутність на вилучених у ОСОБА_7 грошових купюрах у сумі 150 Євро його ДНК та ДНК потерпілої ОСОБА_10 не є доказом невинуватості останнього та не спростовує правильність висновків суду першої інстанції про викрадення саме ОСОБА_7 вказаних грошових коштів у потерпілої ОСОБА_10 , оскільки вид валюти та номінал купюр, а також спосіб складення вказаних грошових коштів, знайдених у обвинуваченого, повною мірою відповідав викраденим у ОСОБА_10 грошовим коштам.

Крім того, ОСОБА_7 неодноразово змінював свої покази з приводу джерела походження грошових коштів, вказуючи спочатку, що дані кошти передали йому родичі, тесть, те, що він отримав їх після продажу транспортного засобу, та те, що він їх зняв в банкоматі, а в подальшому обміняв їх.

Суд апеляційної інстанції розцінює наведене як спосіб захисту, спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження того, що родичі ОСОБА_7 перебувають закордоном чи надсилали йому грошові кошти.

Надання стороною захисту банківської квитанції про суму заняття ОСОБА_7 грошових коштів не є доказом невинуватості ОСОБА_7 та не пояснює наявність в нього вилучених грошових коштів у розмірі 150 Євро, оскільки наведена квитанція містить відомості виключно про зняття коштів в національній валюті України задовго до вчинення злочину (т. 2 а.с. 110).

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відповідно до критерію поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду.

Також, суд першої інстанції не припустився помилок при призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_7 виходячи з наступного.

Суд першої інстанції визнав винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначив йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Частиною 2 статті 50 КК України, передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами покарання» зазначено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вимог та врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, та те, що він відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, скоїв кримінальне правопорушення після спливу нетривалого часу з дня його звільнення з місць позбавлення волі, тобто, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, вину не визнав, у скоєному не розкаявся, має зареєстроване місце проживання, сталі соціальні зв`язки у нього відсутні, зареєстрований в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» у 2016 році внаслідок вживання наркотичних речовин, перебував на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість з розладами поведінки та емоцій, є осудним.

Судом першої інстанції не встановлено обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, вважає його справедливим та таким, що відповідає санкції ч. 4 ст. 186 КК України, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, чи звільнення його, від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 слід відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання відраховувати з моменту його фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування ОСОБА_7 покарання період його попереднього ув`язнення з 08 серпня 2023 року по 22 жовтня 2024 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими, які утримуються під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_9

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3