У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000105 від 07.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора, в якому просять накласти арешт на мобільний телефон марки ІPhone XR IMEI: НОМЕР_1 з номером телефону НОМЕР_2 та ноутбук марки Asus с.н. J7N0JX000724276, які було вилучено у громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

Слідчим відділом Управління за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000105 від 07.07.2025 за підозрою громадянки України ОСОБА_5 у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , після початку збройної агресії рф проти України, будучи прихильницею мілітаризованої політики здійснюваної рф щодо України та, підтримуючи ідеологічну основу так званого «русского мира», перебуваючи на території України, з використанням загальнодоступних інформаційних ресурсів свідомо виправдовує та заперечує збройну агресію рф проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, глорифікує осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України, керованих та фінансованих рф.

Так, ОСОБА_5 на виконання свого єдиного злочинного умислу, з метою досягнення єдиного бажаного злочинного результату, будучи громадянином України, усвідомлюючи злочинність своїх дій, будучи обізнаним щодо факту здійснення рф збройної агресії проти України, з метою доведення своїх ідеологічних мотивів та поширення поглядів серед невизначеного кола користувачів мережі Інтернет, використовуючи номер телефону НОМЕР_2 (т елеграм ID НОМЕР_3 ) марки ІPhone ХR поширила ряд публікацій, які згідно висновку експерта за результатам проведення лінгвістичної експертизи, містять висловлювання у яких наявні виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікація її учасників.

03.09.2025 року, в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено належний їй мобільний телефон марки ІPhone XR IMEI: НОМЕР_1 з номером телефону НОМЕР_2 та ноутбук марки Asus с.н. J7N0JX000724276, які використовувалися для доступу до месенджера «Телеграм» НОМЕР_2 (телеграм ID НОМЕР_3 ), через який і вона поширювала вищевказані публікації.

Цього ж дня, вищевказаний мобільний телефон детально оглянутий, в ході чого інформація щодо обставин, які досліджуються в рамках даного кримінального провадження підтвердилась та останній постановою слідчого визнаний речовим доказом.

Слідчий стверджує, що у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вилучений в ході обшуку вищевказаний мобільний телефон та комп`ютер містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і буде використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.

Зокрема, виявлений та вилучений мобільний телефон марки ІPhone XR IMEI: НОМЕР_1 з номером телефону НОМЕР_2 та ноутбук марки Asus с.н. J7N0JX000724276, використовувалися для доступу до месенджера «Телеграм» НОМЕР_2 (телеграм ID НОМЕР_3 ), через який остання і поширювала вищевказані заборонені публікації, у зв`язку з чим вказані предмети є знаряддями вчинення злочину.

Слідчий стверджує, що у даному випадку, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України метою застосування арешту майна є збереження речових доказів, а підставою для застосування даного виду забезпечення кримінального провадження, є наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім цього, орган досудового розслідування вбачає наявність обґрунтованих ризиків відчуження вилучених речей третім особам, їх подальше приховування, пошкодження або знищення з метою перешкоджання подальшому проведенню їх експертному дослідженню та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Окрім цього, санкція ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачає покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.

Вилучений в ході обшуку вищевказаний мобільний телефон, також як знаряддя вчинення злочину підпадає і під спеціальну конфіскацію.

Отже, враховуючи, що вилучений предмет містить ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК та визнаний речовим доказом у провадженні, за рішенням суду може підлягати конфіскації, з метою запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, переміщення або відчуження, слідчий за погодження з прокурором просять задовольнити подане клопотання.

У судове засідання слідчий не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд без його участі.

Власниця майна в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленою про розгляд даного клопотання

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000105, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Згідно протоколу обшуку від 03.09.2025 року, було проведено обшук за місцем фактичного проживання громадянки ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки ІPhone XR IMEI: НОМЕР_1 з номером телефону НОМЕР_2 та ноутбук марки Asus с.н. J7N0JX000724276.

Постановою старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 від 03.09.2025 року вищевказані вилучені речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 від 07.07.2025 року.

03.09.2025 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме: виготовлення, поширення матеріалів, у яких містяться виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є речі виявлені і вилучені в ході проведення обшуку, дані речі будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення, а також з метою спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що вилучені речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є знаряддям вчинення злочину, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. У зв`язку з чим клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000105 від 07.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі, які було виявлено та вилучено в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення обшуку від 03 вересня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-мобільний телефон марки ІPhone XR IMEI: НОМЕР_1 з номером телефону НОМЕР_2 ;

- ноутбук марки Asus с.н. J7N0JX000724276.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1