ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22809/25

Провадження № 11-сс/820/435/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000765, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого ОВС ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000765, до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березець Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, фахівець відділу оповіщення, електронних комунікацій та цифрового радіозв`язку ГУ ДСНС України у Хмельницькій області,

та застосовано до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 жовтня 2025 року включно.

Дію ухвали постановлено рахувати по 17 жовтня 2025 року.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Уважала, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Зазначала, що докази на обґрунтування підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, відсутні.

Стверджувала, що ризики передбачені ст.177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені.

Зауважувала, що місцевим судом не враховано характеризуючі відомості підозрюваного ОСОБА_6 , а саме те, що він є соціально адаптованою особою, має постійне місце проживання, має сім`ю, мати ОСОБА_6 є особою з інвалідністю 3-ї групи.

Ураховуючи зазначене, вважала, що слідчий суддя мав можливість обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, цілодобовий домашній арешт з носінням браслету.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 цього кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних засобів та психотропних речовин за допомогою мережі Інтернет та месенджеру «Telegram» створив магазин у вказаному месенджері із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » де розмітив ряд оголошень про продаж наркотичних засобів та психотропних речовин.

Потім, з метою розширення кола збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, ОСОБА_6 залучив до збуту наркотичних засобів та психотропних речовин інших осіб, з якими за попередньою змовою, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання, зберігання та збут наркотичних засобів, з метою власного збагачення, вчинив кримінальне правопорушення із правовою кваліфікацією ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, відомості про яке 09 червня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000765.

15 серпня 2025 року ОСОБА_6 народження затримано в порядку п.6 ч.1 ст.615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри колегія суддів уважає правильними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, які детально викладені в ухвалі слідчого судді.

Отже, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, що в силу вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9-ти до 12-ти років з конфіскацією майна.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином умотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , зазначив про наявність ризиків, визначених у ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у даному кримінальному провадженні.

Отже, судом установлено та підтверджено матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, установленим у ст.177 КПК України.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором у судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Доводи захисника про те, що зазначені ризики недоведені та є лише припущенням, апеляційний суд до уваги не бере.

Кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя місцевого суду належним чином урахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу підозрюваного, соціальні зв`язки, матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегією суддів апеляційного суду на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінено в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у ньому .

Під час апеляційного розгляду не спростовано фактів того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Указані стороною захисту в апеляційній скарзі обставини перевірені та враховані колегією суддів апеляційного суду, однак не є визначальними та достатніми для зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який.

Слідчий суддя місцевого суду перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Причетність до незаконного придбання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин вчинених повторно організованою групою колегія суддів вважає вагомою підставою для врахування при обранні запобіжного заходу.

Тому більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Наведені в клопотанні та в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Висновок слідчого судді є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Не спростовують висновків слідчого судді посилання в апеляційній скарзі на те, що повною мірою не було враховано обставини кримінального провадження, які мають значення для прийняття рішення про тримання особи під вартою.

Обставини, на які захисник посилається у поданій апеляційній скарзі, наразі не можуть бути підставами для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на встановлені обставини, відповідно до положень п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчим суддею обґрунтовано не визначено розмір застави в даному випадку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою без визначення розміру застави, забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним ОСОБА_6 .

Відтак, колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення у справі, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2025 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3