Провадження № 11-кп/824/5191/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

19 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу. Задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25.09.2025 включно, з визначенням розміру застави у розмірі 1450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 390 600 (чотири мільйони триста дев`яносто тисяч шістсот) гривень.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки за вчинення інкримінованих діянь передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки не допитувались у судовому засіданні.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, застосувавши більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною. Зокрема, наявність такого ризику як можливість переховуватись від органів досудового розслідування спростовується тим, що на грошові кошти, вилучені у нього під час обшуку, та на належне йому майно накладено арешт, що позбавляє можливості їх відчуження та використання. Крім того, ризик впливати на свідків спростовується тим, що на досудовому розслідуванні всі свідки були допитані.

Разом з тим, ризик вчинити нове кримінальне правопорушення не підтверджено, оскільки отримання грошових коштів як начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 не інкримінується та матеріалами кримінального провадження не доведено, а є лише припущеннями.

Також, зазначає, що судом першої інстанції не у повній мірі враховано його особу, стан його здоров`я та наявність у нього міцних соціальних зв`язків, зокрема: постійне місце проживання, є інвалідом війни ІІ групи, має доньку 2020 року народження, яка перебуває на диспансерному обліку та потребує лікування, сина - 21 рік, доньку - 14 років та дружину, яка є інвалідом війни ІІ групи, домогосподарка.

Крім того, зазначає, що визначена судом застава в межах п. 3 ч. 4 ст. 182 КПК України, як розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 4 390 600 (чотири мільйони триста дев`яносто тисяч шістсот) гривень, є завідомо непомірною для нього.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

На переконання колегії суддів, постановляючи оскарженуухвалу, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Розглянувши заявлене в межах провадження клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився із доводами останнього та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою погоджується і колегія суддів, оскільки прокурор в суді довів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дослідив та належним чином оцінив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, одне з яких особливо тяжке.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд виходив з обґрунтованості обвинувачення, наявності підтверджених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, наявності ризиків неправомірної поведінки, а також врахував положення ст. 178 та ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає висновки суду щодо встановлення розміру застави у розмірі 1450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб обґрунтованими. З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до обвинуваченого в разі доведеності вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у сумі 4 390 600 гривень відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який обвинувачений та/або заставодавець боялисяб втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений не наводить доводів на спростування висновків суду про продовження існування зазначених в ухвалі ризиків та наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого про те, що судом не були враховані належним чином дані про його особу та наявність міцних соціальних зв`язків, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження суду, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, та не спростовують висновків суду про ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, навіть з урахуванням наявних у обвинуваченого соціальних зв`язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя