Провадження № 1-кс/686/6854/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 002058 від 26.06.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2025 р. прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 , за допомогою поштового зв`язку (поштове відправлення від 08.07.2025 р.), звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 26.06.2025 р., було тимчасово вилучене у ОСОБА_3 , під час його затримання, в порядку ст.208 КПК України, а саме на: запальничку помаранчевого кольору «Cricket» та металеву запальничку сірого кольору, поміщені до паперового конверту; коробку сірників «УСФ», поміщену до паперового конверту; грошові кошти загальною сумою 540 грн., серед яких 2 купюри номіналом 200 грн. серійні номери: ЄВ1179614, АЛ1060390, 1 купюра номіналом 100 грн. серійний номер: УИ8414862, 2 купюри номіналом 20 грн., серійні номери: АН8030213, ЕА7322581, поміщені до сейф-пакету №WAR0007968; флісову кофту камуфляжного забарвлення, поміщену до сейф-пакету №QHY0002182, з метою збереження речових доказів.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє обґрунтування, яке значення має вилучені речі, на які просить накласти арешт прокурор, як речові докази та які обставини, за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні № 002058, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні прокурора відсутня будь-яка аргументація, яке значення вилучене майно, має як речові докази для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Не наведено у клопотанні слідчого й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Не зазначено, яка є необхідність у застосуванні заборон відчуження, користування та розпорядження майном, на яке просить накласти арешт слідчий.

Також, слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що вилучення майна на яке у клопотанні прокурор просить накласти арешт, було здійснено 26.06.2025 р., відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, однак будь-яких доказів (зокрема, копії супровідного листа суду, копії ухвали про повернення арешту), на підтвердження обставини, що прокурором не пропущено строк звернення із клопотанням про накладення арешту, до матеріалів клопотання долучено не було.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 002058 від 26.06.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя