Справа №522/9150/25
Провадження по справі № 1-кс/522/3720/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , поданого у кримінальному провадженні №0000526 від 11.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2025 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone», моделі «16Pro Max», в корпусі рожевого кольору, з сім-картою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл», поміщено до спеціального пакету №PSP2109697.

На думку адвоката, слідчий, подаючи клопотання про арешт майна не вказав процесуальних підстав вилучення вказаних предметів, що само по собі є вже підставою для задоволення клопотання.

Жодних доказів незаконності вилучених предметів та грошових коштів за відповідним критерієм, правоохоронним органом не вказано, та до суду не надано, та не здобуто інших доказів, та не може бути здобуто, оскільки вони не є протиправними.

На думку адвоката, не було жодних належних доказів вважати, що майно яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуку є знаряддям вчинення злочинів, зберегло на собі слід чи, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

У зв`язку з вищевикладеним, адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю частково скасувати арешт з вказаного автомобіля, а саме в частині володіння та користування.

Позиція учасників судового засідання.

В судове засіданні адвокат ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про підтримання вимог та розгляд клопотання за його відсутності.

В судове засіданні прокурор, слідчий не з`явились, будучи сповіщеними про день, час та місце розгляду клопотання. Згідно заяви слідчого СВ ВП№2ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , остання просила розглянути клопотання про скасування арешту за її відсутності.

Розглянувши клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви суду.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією У країни гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, є невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні ВП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальному провадженні №0000526 від 11.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

Слідчий суддя враховує факт, що мобільний телефон марки «iPhone», моделі «16Pro Max», в корпусі рожевого кольору, з сім-картою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл», поміщено до спеціального пакету №PSP2109697 був вилучений ще 01.05.2025.

Відомості про закінчення досудового розслідування і направлення обвинувального акту до суду у слідчого судді відсутні.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 01.05.2025 арешт накладався з метою проведення експертизи.

Адвокатом ОСОБА_3 було долучено до заяви про розгляду клопотання за його відсності копію висновку експерта № СЕ-19/116-25/11126-КТ від 03.06.2025 за фактом проведення кормп`ютерно-технічної експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В рамках кримінального провадження №0000526 від 11.04.2025 за вказаний час ОСОБА_4 був допитаний, статусу підозрюваного не має.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відтак, доказів причетності вилученого мобільного телефону до вказаного кримінального провадження, або фактів які б свідчили що вилучений мобільний телефон є знаряддям вчинення злочину у вказаному кримінальному провадженні не встановлено.

Будь-яких контраргументів в супротив поданого клопотання ані прокурором, ані слідчим не надано.

Так, на даний час кримінальне провадження вже проводиться досить тривалий час. Таке тривале обмеження особи в реалізації права власності без передбачених законом підстав є порушенням конституційних прав власника майна.

За таких обставин, зважаючи на зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що подане заявником клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження №0000526 від 11.04.2025, задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.05.2025, а саме з: мобільний телефон марки «iPhone», моделі «16Pro Max», в корпусі рожевого кольору, з сім-картою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл», поміщено до спеціального пакету №PSP2109697.

Виконання ухвали слідчого судді покласти на слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000526 від 11.04.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6