Справа №522/9615/25
Провадження №1-кп/522/2588/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів - ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000201 від 24.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, Одеської області, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, працює ріелтором, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_3 , 22 березня 2025 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, в умовах дії воєнного стану на території України, знаходилась у приміщенні магазину Cropp, що належить ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" (), розташованого на другому поверсі ТРЦ Gagarin Plaza за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 5/2, де у неї виник протиправний намір на незаконне заволодіння чужим майном.

Перебуваючи у приміщенні торгової зали вищевказаного магазину та реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 побачила на стелажах наступні одиниці одягу, а саме: ліф від купальника жіночого білого кольору (артикул 732en) вартістю 415,83 грн, низ від купальника жіночого білого кольору (артикул 733en) вартістю 415,83 грн, сукню жіночу молочного кольору (артикул 1434as) вартістю 832,5 грн, блузу жіночу (артикул 148сu) вартістю 415,83 грн, спідницю жіночу (артикул 328сu) вартістю 582,5 грн, сукню жіночу (артикул 385aq) вартістю 832,5 грн, кепку жіночу (артикул 499dc) вартістю 415,83 грн та сукню жіночу (артикул 1434s) вартістю 832,5 грн, що на підставі права приватної власності належать ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" (), які обрала предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно і таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, впевнившись, що її дії залишаються непомітними для оточуючих, ОСОБА_3 взяла вищевказані речі, відокремила від них захисні магнітні замки і бирки та, минаючи касову зону та не розрахувавшись за товар, разом з ним покинула приміщення магазину, після чого розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим завдала ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" () майнову шкоду на загальну суму 4743,3 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

2.Крім того, ОСОБА_3 , 23 березня 2025 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, в умовах дії воєнного стану на території України, знаходилась у приміщенні магазину Cropp, що належить ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" (), розташованого на другому поверсі ТРЦ Gagarin Plaza за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 5/2, де у неї виник протиправний намір на незаконне заволодіння чужим майном.

Перебуваючи у приміщенні торгової зали вищевказаного магазину та реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 побачила на стелажах наступні одиниці одягу, а саме: 2 сукні білого кольору (артикул 1434s) вартістю 832,5 грн кожна, загальною вартістю 1665 грн., 1 шапку жіночу сірого кольору (артикул 9108u) вартістю 249,17 грн, 1 штани чоловічі бежевого кольору (артикул 485de) вартістю 832,5 грн, 1 шорти жіночі (артикул 265сu) вартістю 582,5 грн, 1 спідницю жіночу (артикул 324сu) вартістю 832,5 грн, 1 шорти жіночі (артикул 216сu) вартістю 582,5 грн, що належать на підставі права приватної власності ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" (), які обрала предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно і таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, впевнившись, що її дії залишаються непомітними для оточуючих, ОСОБА_3 взяла вищевказані речі, відокремила від них захисні магнітні замки та бирки та, минаючи касову зону та не розрахувавшись за товар, разом з ними покинула приміщення магазину, після чого розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим завдала ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" () майнову шкоду на загальну суму 4 744,17 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

2. Крім того, ОСОБА_3 , 23 березня 2025 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, в умовах дії воєнного стану на території України, знаходилась у торгівельній залі магазину «Sinsay», що належить ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" (), розташованого у ТРЦ Gagarin Plaza за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 5/2, де у неї раптово виник протиправний намір на незаконне заволодіння чужим майном.

Перебуваючи у приміщенні торгової зали вищевказаного магазину та реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 побачила на стелажах наступні одиниці одягу, а саме: 1 штани чоловічі (артикул 0847j) вартістю 665,83 грн, 1 шорти жіночі (артикул 729db) вартістю 632,5 грн, 1 светр жіночий (артикул 297cg) вартістю 332,5 грн, 1 жакет (артикул 430ai) вартістю 665,83 грн, 1 куртка жіноча (артикул 582da) вартістю 632,5 грн, 1 майка жіноча (артикул 319ai) вартістю 182,5 грн та 1 блузка (артикул 025ch) вартістю 224,17 грн, а всього за загальну суму 3335,83 грн, що належать на підставі права приватної власності ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" (), які обрала предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно і таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, впевнившись, що її дії залишаються непомітними для оточуючих, ОСОБА_3 взяла вищевказані одиниці одягу та, оминаючи касову зону та не розрахувавшись, разом з ними намагалась покинути приміщення магазину, однак на виході була зупинена охоронцем магазину, тобто виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

За сукупністю злочинів ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення , передбачені:

-ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;

-ч.4 ст.185 КК за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

-ч.2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, визнала у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаялася.

Представники потерпілої сторони ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП" відповідно письмових заяв просили розглядати справу без їх участі, майнових претензій до обвинуваченої не мають.

Оскільки обвинувачена визнала свою винуватість у скоєнні злочинів, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення.

При призначені покарання обвинуваченій суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної , обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_3 є уродженкою м.Одеси, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, (офіційно не працевлаштована), працює ріелтером, хворіє на цукровий діабет 1 типу, має на утриманні батька у віці 76 років, зареєстрована та проживає у м.Одесі, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Майнову шкоду потерпілим відшкодовано у повному обсязі, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

ОСОБА_3 активно сприяла розкриттю злочину, щиро розкаялась у скоєному, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить її суворо не карати, що свідчить про її бажання стати на шлях виправлення.

Відомостей щодо перебування обвинуваченої на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 ОМР від 01.04.2025 року ОСОБА_3 хворіє на діабет 1 типу.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, усунення завданої шкоди, наявність на утриманні батька похилого віку та наявність невиліковного хронічного захворювання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Водночас, вирішуючи питання про вид покарання судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, вказані пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинені нею кримінальні правопорушення покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленій у санкцій статті, у виді позбавлення волі. Водночас суд вважає за можливе застосувати дію ст. 75 ККУ та звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, вважаючи що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Підставами для застосування положень ст.69 КК України при призначені покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відомості щодо особи обвинуваченої, її стан здоров`я та наявність на утриманні батька 76 років. Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 ОМР від 01.04.2025 року ОСОБА_3 хворіє на діабет 1 типу.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити із системного тлумачення статей 66 та 69 КК України і тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною в судових рішеннях (зокрема, у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №744/884/17, провадження № 51-8413км18). Суд, посилаючись при призначенні покарання на ст.69 КК України, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. Крім того стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення.

Через це суд вбачає можливість скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей даного кримінального провадження.

Зважаючи на всі зазначені вище обставини, ретельно проаналізувавши поведінку обвинуваченої до та після вчинення злочину, приймаючи до уваги її каяття, відсутність тяжких наслідків від злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, її молодий вік, зваживши всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що всі вони значно пом`якшують покарання винного та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому покарання обвинуваченій слід призначити з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 4 статті 185 КК України за епізодом звинувачення за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 ККУ.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-186 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання,

-за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 6 місяців;

- за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.70 ч. 1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, призначити остаточно ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинувачену наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем її проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Речові докази:

-три оптичних диски з відеофайлами -зберігати в матеріалах кримінального провадження.

-купальник жіночий білого кольору, бюзгалтер розмір L верхні чашки мають металеві кільця, сукня жіноча молочного кольору, з принтом чорним, блузка жіноча з принтом квітів білого кольору, спідниця жіноча з принтом квітів білого кольору, сукня жіноча з принтом квітів, 2 довгих сукні білого кольору з принтом квітів, шорти-спідниця білого кольору на зав`язці, шорти-спідниця рожевого кольору на зав`язці, спідниця чорного кольору, шапка сірого кольору, штани бежевого кольору вважати повернутим за належністю представнику ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» ОСОБА_6

- штани чоловічі бежевого кольору, шорти жіночі білого кольору, светр жіночий чорного кольору, жакет жіночий молочного кольору, куртка жіноча молочного кольору, майка блідо-рожева, блузка пудрова - вважати повернутим за належністю представнику ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: