Справа № 466/1117/14-к
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2014р. слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність старшого прокурора Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України ОСОБА_5 щодо невиконання вимог ст. 110 КПК України у кримінальному провадженні № 0000071, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить зобов`язати Львівську прокуратуру з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України винести передбачене ст. 110 КПК України процесуальне рішення(постанову) по заяві від 04.02.2014року щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження №0000071.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи, викладені ним у скарзі, підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив.

Суд, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , прокурора та дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з праилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора, 2) зобов`язання припинити дію, 3) зобов`язання вчинити певну дію, 4) відмова у задоволенні скарги.

В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2014року ОСОБА_3 звернувся з заявою до прокурора Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження №0000071. За результатами розгляду заяви 06.02.2014року ОСОБА_3 надано відповідь на заяву від 04.02.2014року щодо ознайомлення із матеріалами кримінального провадження №0000071, в якій зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, однак враховуючи те, що у наведеному вище кримінальному провадженні ОСОБА_3 є заявником та допитувався в якості свідка, а тому немає підстав надавати матеріали для ознайомлення.

Під час розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000071 був заявником, а в подальшому був допитаний як свідок.

Відповідно до вимог ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування. Згідно ст. 65 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

У відповідності до вимог ст. 66 КПК України, свідок має право: 1) знати, у зв`язку з чим і в якому кримінальному провадженні він допитується; 2) користуватися під час давання показань та участі у проведенні інших процесуальних дій правовою допомогою адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу; 3) відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню; 4) давати показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, і користуватися допомогою перекладача; 5) користуватися нотатками і документами при даванні показань у тих випадках, коли показання стосуються будь-яких розрахунків та інших відомостей, які йому важко тримати в пам`яті; 6) на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для давання показань; 7) ознайомлюватися з протоколом допиту та заявляти клопотання про внесення до нього змін, доповнень і зауважень, а також власноручно робити такі доповнення і зауваження; 8) заявляти клопотання про забезпечення безпеки у випадках, передбачених законом; 9) заявляти відвід перекладачу. Відповідно до ч.1 ст. 221 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається. Згідно ч.3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Враховуючи вищенаведене, на підставі даних отриманих в ході судового розгляду скарги та беручи до уваги, що у кримінальному провадженні №0000071 ОСОБА_3 був заявником та в подальшому допитувався в якості свідка, крім того старшим прокурором Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України ОСОБА_5 надано ОСОБА_3 відповідь відповідно до ч.3 ст. 110 КПК України, керуючись ст. ст. 60, 65, 66, 110, 221, 303, 306, 307 КПК України суд,-

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність старшого прокурора Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України ОСОБА_5 щодо невиконання вимог ст. 110 КПК України у кримінальному провадженні № 0000071 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_1