Справа № 351/1367/25
Номер провадження №1-кс/351/324/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Снятин

Слідчий суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3 ,

слідчої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб слідчого відділення відділення поліції №1 м. Снятин щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР згідно заяви вхідна дата 05.09.2025р. №О-8229 за ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із скаргою на бездіяльність слідчого про невнесення відповідних відомостей до ЄРДР згідно заяви від 05.09.2025р.

Заявлені вимоги мотивував тим, що згідно вимог ст. 56, 60, 201, 206, 214 КПК України ним, як законним представником його малолітньої доньки потерпілої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було подано до ВП №1 (м. Снятин) заяву про злочин від 05.09.2025 р. вх. №О-8229. У даній заяві ОСОБА_3 вкотре повторно повідомляв, що ОСОБА_6 , перебуваючи в його господарстві в АДРЕСА_1 21.07.2024 р. намагалась втопити його доньку ОСОБА_5 , тобто вчинила замах на умисне вбивство малолітньої, за обставин, викладених в заяві.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задоволити. Пояснив, що він неодноразово просив допитати його малолітню доньку в присутності психолога для підтвердження обставин події. Проте, допит неповнолітньої за участі, його, психолога та слідчої із використанням методики "Зелена кімната" відбувся 22.08.2025 р. В ході допиту малолітня ОСОБА_5 підтвердила, що ОСОБА_6 намагалась її втопити. Також ОСОБА_3 пояснив, що психолог надала двоякий та непрофесійний висновок. Такий висновок мпеціаліста психолога не є категоричним запереченням пояснень його та доньки про замах на неї.

Просить внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування для притягнення до відповідальності ОСОБА_6 .

Слідча слідчого відділення відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заява ОСОБА_3 про замах на утоплення його доньки розглядається, було проведено допит неповнолітньої із залученням психолога, на її думку пояснення дівчинки, дані під тиском або переконанням батька. У ОСОБА_3 в минулому були стосунки з ОСОБА_6 і його позиція зумовлена недоброзичливим ставленням до ОСОБА_6 . Заява скаржника ОСОБА_3 зареєстрована, як звернення громадян, здійснюється перевірка щодо вказаних обставин. Просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення скаржника та слідчого, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст.55 Конституції України та ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що 05.09.2025р. за вх. № 0-8229 скаржником ОСОБА_3 , як законним представником малолітньої ОСОБА_5 , подано повторну заяву до ВП № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області заяву про вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 злочину. В заяві ОСОБА_3 зазначає, що 21.07.2024 р. ОСОБА_6 перебувала на території його господарства, в АДРЕСА_1 , де він проживає з двома дітьми. Також була присутня ОСОБА_6 в якості робітниці на польових роботах за 1000 грн. в день. В цей день після завершення роботи по обіді він, ОСОБА_6 та донька ОСОБА_5 прийшли з поля до будинку. Донька пішла купатись в літньому басейні, який розташований на подвір`ї. ОСОБА_6 теж попросила дозволу скупатись в басейні, що він дозволив. В той момент він оглядав автомобіль неподалік. Через короткий проміжок часу він почув крик доньки про допомогу. Підбігши, він побачив як ОСОБА_6 занурила повністю під воду його доньку, тримаючи руками в області шиї. Дочка лежала на спині та бовтала руками і ногами. Маючи в руці телефон, яким перед цим він підсвічував в машині, зробив фотознімок, як ОСОБА_6 намагалась втопити його доньку. Далі він підхопив з рук ОСОБА_6 свою доньку, запитав: що вона робить? У відповідь почув вибачення та пояснення про те, що вона не знає, що на неї найшло. Він сказав, що більше не хоче бачити таку робітницю, щоб збиралась та йшла. Він залишився на подвір`ї заспокоювати доньку, яка наковталась брудної води та була після стресу. Після цього дитина плакала, її нудило, з`явився біль в грудях та шиї, підвищилась температура до 39,5 градусів. 23.07.2024 р. дитину було оглянуто сімейним лікарем. Заспокоївши доньку, він повернувся до будинку, звідки зібрана вийшла ОСОБА_6 , він відвіз її до неї до дому, повернувшись до себе до дому, вклавши спати доньку, він почав прибирати та помітив, що дитячий одяг стоїть не на місці, перевірив дитячі гаманці, які були сховані під одягом, виявив, що вони порожні, кошти, що були в них викрадені. Зрозумівши, що до цього причетна ОСОБА_6 , зателефонував до неї з претензією про крадіжку дитячих грошей, на що вона відповіла, що він нічого не доведе. Після цього він зателефонував в поліцію, яка прибула за 30 хв., взяла у нього заяву, а 27.07.2024 р. Дідух виїхала за межі України. При цьому ОСОБА_3 просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення - замах на вбивство малолітньої ОСОБА_5 .

Також слідчий суддя встановив, що 27.12.2024 р. Відділенням поліції № 1 зареєстроване кримінальне провадження № 0000214 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ухвали слідчого судді Снятинського районного суду від 26.12.2024 р. по факту кражіжки грошових коштів.

Постановою слідчої ОСОБА_4 від 18.08.2025 р. залучено в якості спеціаліста психолога для з`ясування у дитини питань, чи ОСОБА_6 , будучи спільно з ОСОБА_5 , намагалась потопити останню у літньому басейні шляхом занурення ОСОБА_5 під воду, яке мало місце 21.07.2024 р.

Відповідно до протоколу допиту малолітнього свідка - ОСОБА_5 від 22.08.2025 р., у присутності батька ОСОБА_3 та психолога ОСОБА_7 , на одне із сукупності запитань: як ти ставилась до ОСОБА_6 та як ти можеш охарактеризувати останню? Свідок ОСОБА_5 відповіла: спершу ОСОБА_6 ставилась до мене добре, була привітною та хорошею, проте в подальшому моє ставлення змінилось після випадку, коли остання намагалась мене потопити. Запитання: яким чином ти можеш описати подію, що відбулась влітку, а саме яким способом ОСОБА_6 намагалась занурити тебе під воду? Відповідь ОСОБА_5 : влітку я була вдома, маючи літній басейн на території нашої домівки, я вирішила залізти в басейн, задля того, щоб покупатись. Також на території господарства перебувала ОСОБА_6 , яку я запросила також до басейну, оскільки хотіла з нею провести час та покупатись. Коли я залізла в басейн, ОСОБА_6 зайшла за мною в літній басейн, плаваючи, ОСОБА_6 взяла мене двома руками за шию, зануривши мене під воду, лягла повністю своїм тілом на мене. Я в цей час намагалась бити руками ОСОБА_6 та кричати, щоб остання відпустила мене. Надалі я почула крики мого батька ОСОБА_3 , який кричав, щоб ОСОБА_6 відпустила мене. Після чого ОСОБА_3 відштовхнув ОСОБА_6 від мене та сказав їй й геть з нашого дому. Після даного випадку, внаслідок того, що вода попала мені в легені, в мене була температура та я себе погано почувала.

В судовому засіданні оглянуто відеозаписи допиту малолітньої ОСОБА_5 від 22.08.2025 р., надані ОСОБА_3 та слідчою ОСОБА_4 . На записах малолітня ОСОБА_5 відповідає на запитання психолога, відповіді дає в міру свого віку та розвитку. ОСОБА_5 дає послідовні покази про те, як ОСОБА_8 намагалась її втопити.

Відповідно до висновку спеціаліста психолога ОСОБА_7 від 15.09.2025 р., складеного за результатами проведеного 22.08.2025 р. допиту малолітньої ОСОБА_5 , в частині оцінки відповідей дитини на загальні питання про те, хто така "тьотя ОСОБА_9 " та чи може розповісти про неї? Психолог робить висновок, що даний фрагмент вказує на внутрішнє напруження, пов`язане з темою "тьоті Олі", дитина усвідомлює інформацію, але не хоче чи не може її озвучити через наявність психотравмувального досвіду, який ускладнює вербалізацію такого досвіду або ж навпаки - лояльність до жінки та не бажання свідчити проти неї через це.

Психолог дослівно та детально описує пояснення дитини щодо обставин спроби ОСОБА_6 занурити її під воду (спроби втопити). При цьому психолог робить висновок, що даний фрагмент (йдеться про занурення під воду) містить кілька аспектів події одночасно: дії, реакції, психо-емоційний стан та фізіологічні прояви. Дитина супроводжує розповідь ілюстративними жестами та емоційними реакціями. Вище перераховане може вказувати на наявність живого спогаду.

Далі психолог описує та оцінює відповіді ОСОБА_5 про події крадіжки коштів. Психолог зазначає, що в цьому фрагменті частково відтворені власні спогади дитини та частково висновки, зроблені після події нею або кимось із доросли,оскільки дитина уточнила, що не бачила моменту крадіжки.

Психолог дає характеристику оцінці дитиною батька. Також психолог зазначає про відтворення дівчинкою інформації, яку ймовірно не чула чи спостерігала безпосередньо, про виїзд жінки за кордон.

Стосовно відповіді малолітньої про ставлення ОСОБА_6 відносно неї, психолог зазначає про суперечливу оцінку дитини відносно ОСОБА_6 , така оцінка поєднує спогади дитини та пізні інтерпретації , підкріплені батьком.

На запитання слідчої, чому дівчинка не розповіла про інцидент в басейні раніше, та відповідь дитини, психолог робить висновок, що у момент події ОСОБА_10 не думала про те, що жінка має намір її убити, вона інтерпретує дії жінки як спробу вбивства вже після того, як хтось їй висловив таку оцінку.

У підсумку психолог робить висновок, що ОСОБА_5 відтворює дії, реакції, психо-емоційний стан та фізіологічні прояви, супроводжує розповідь ілюстративними жестами та емоційними реакціями, що може вказувати на наявність пережитого нею досвіду. Однак було виявлено ознаки впливу на дитину, її особливості сприйняття та формулювання: інтерпретації засвоєні від інших осіб, вставки інформації про події, які дитина не могла спостерігати, коментарі батька та його невербальний вплив, на поведінку дитини, слова батька про неадекватність ОСОБА_6 , що могло вплинути на формування негативних установок у дитини щодо жінки.

Оцінюючи в сукупності пояснення ОСОБА_3 , запис відповідей малолітньої ОСОБА_5 та висновки психолога, приходжу до висновку, що відсутні категоричні заперечення або спростування пояснень малолітньої про спробу ОСОБА_6 втопити дитину.

Такі покази ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та висновок психолога є послідовними.

Висновок психолога не містить категоричних заперечень чи спростувань показів малолітньої ОСОБА_5 про спробу її втопити. Більше того висновок психолога в частині аналізу відповідей малолітньої щодо подій біля басейна зводиться до констатації можливості наявності у дитини живого спогаду. Тверджень про перекручування, неправдивість, чи дитячої фантазії висновок спеціаліста не містить.

Поясненням ОСОБА_3 , висновку спеціаліста психолога, а головне свідченням малолітньої ОСОБА_5 має бути дана оцінка саме в ході проведення досудового розслідування, а не розгляду звернення громадянина.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин, після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

За частиною 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Отже згаданий в статті 214 КПК України обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Статтею 214 КПК України передбачено безумовне внесення до єдиного реєстру досудових розслідувань всіх відомостей, які особа вважає як вчинені злочини, при цьому дана стаття КПК України не передбачає обмежень, які дають підстави щодо відмови у внесенні таких заяв до ЄРДР, а навпаки зазначає, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тому враховується, що у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїх узагальненнях від 12 січня 2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Також в роз`ясненнях Вищого спеціалізованого суду наголошено, що вимоги статті 214 КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що уповноваженою особою СВ відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про злочин вхідна дата 05.09.2025 №0-8229 по факту замаху на вбивство (утоплення) його малолітньої доньки ОСОБА_5 , вважаю, що скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Зобов`язати посадових осіб органу уповноваженого розпочати досудове розслідування відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 вхідна дата 05.09.2025р. №0-8229 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, п.2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_11