Справа № 626/1182/25
Провадження № 1-кп/626/198/2025
УХВАЛА

08 липня 2025 року м.Берестин

Берестинський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання по кримінальному провадженні № 0000014 за обвинуваченням ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Іванівка Волноваського району Донецької області, громадянки України,проживає в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Берестинського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 0000014 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного кримінально протиправного діяння проти життя та здоров`я особи, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого у разі перевищення меж необхідної оборони, передбаченого ст. 124 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 26 жовтня 2021 року приблизно о 22-й годині за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_3 під час сварки з ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, умисно нанесла 1 удар ножем в область черевної порожнини останнього, оскільки сприймала його поведінку як реальну загрозу своєму здоров`ю та мала намір припинити дії останнього, чим спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі тонкого кишківника, шо належить до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпечності для життя.

До суду від захисника ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, в обґрунтування якого зазначив, що закінчився строк давності визначений ст.49 КК України, оскільки в обвинувальному акті визначений час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, 26.10.2021 року.

При цьому обвинувачена у судовому засіданні клопотання підтримала та зазначила, що її зрозумілі суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не означає її виправдання чи визнання її невинуватою, тобто що ця підстава не є реабілітуючою. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої не заперечував. Потерпілий ОСОБА_5 вирішення клопотання захисника обвинуваченої залишив на розсуд суду.

Суд, заслухавши клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, думку прокурора, обвинуваченої, потерпілого, дійшов такого висновку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 284, 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені цією статтею строки.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Водночас, під час вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК суд не має повноважень встановлювати факт того, що певне правопорушення (діяння) мало місце, що воно має склад певного кримінального правопорушення, що його вчинила певна особа.

У розумінні приписів ст. 62 Конституції України метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється/здійснювалося кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв`язку із цим форм осуду, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з правовою позицією, відображеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21), звільнення від кримінальної відповідальності за імперативними приписами ст. 49 КК є безумовним, оскільки підставою для цього є закінчення передбачених законом про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження щодо неї на цій підставі за своїм юридичним змістом і процесуальним значенням жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки це суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності винуватості (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності2 №-12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Специфіка інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності саме й полягає в тому, що за наявності певних визначених у законі умов особа звільняється від такої відповідальності, а кримінальне провадження закривається, раніше від тієї стадії, коли вказані факти можуть та/чи мають бути належним чином встановлені, доведені, підтверджені відповідно до приписів ст. 62 Конституції України.

Така позиція узгоджується з висновками, зокрема, викладеними у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2024 року (справа № 754/15954/20, провадження № 51-2137км22) та від 12 лютого 2025 року (справа № 758/6166/22, провадження № 51-4710км24).

Так, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, та відповідно до ст.12 КК є нетяжким злочином.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкція ст.124 КК України, передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_3 злочину , 26.10.2021, минуло більше трьох років, вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України на підставі ст.49 КК України.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який сплинув, переривання перебігу давності не було, від слідства або суду обвинувачена не ухилялася, обчислення строків давності є правильним, обвинувачена не заперечувала проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності - клопотання про звільнення підлягає задоволенню, особа - звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої на стадії досудового розслідування не обирався, арешт на майно не накладався,цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої - задовольнити.

На підставі ст.49 КК України, обвинувачену ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 19.02.2025 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000014 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останньої до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Берестинський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя