Справа № 369/9587/25
Провадження № 1-кп/369/1840/25
В И Р О К

іменем України

10.07.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001434 від 29.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має повну середню освіту, одружений, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

встановив:

ТОВ «Рекультивація» () здійснює свою діяльність відповідно до Статуту, затвердженого Рішенням № 02-12/19 учасника товариства від 02.12.2019 року та зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 2195.

Основною метою діяльності ТОВ «Рекультивація» є здійснення виробничої, комерційної діяльності, виконання робіт, надання послуг, які спрямовуються на одержання максимального прибутку від господарської діяльності, реалізації на основі отриманого прибутку інтересів Учасників, а також економічних і соціальних інтересів його працівників.

Основними видами діяльності товариства є збирання безпечних відходів, збирання небезпечних відходів, оброблення та видалення безпечних відходів, оброблення та видалення небезпечних відходів, відновлення відсортованих відходів, інша діяльність щодо поводження з відходами.

01.01.2023 року між ТОВ «Рекультивація» () та ОСОБА_6 укладено цивільно-правовий договір про надання послуг (виконання робіт).

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору ОСОБА_6 надає послуги (виконує роботу) майстра полігону (під полігоном мається на увазі: прийом та утилізація будівельних відходів та відходів прирівняних до них, але виключаючи 4-го класу небезпеки, які використовуються, як вторинні матеріальні ресурси для проведення гірничо-технічної рекультивація земельних ділянок, які перебувають в користуванні/власності ТОВ «Рекультивація».

Як майстер полігону в силу п. 3.1 договору ОСОБА_6 повинен: забезпечити безперебійну і якісну експлуатацію полігону; контролювати дотримання технології утилізації відходів на полігоні, за морфологічним складом відходів, не допускати ввезення на полігон відходів, які не відповідають за видами і класністю нормативам полігону; організувати виробничі процеси на полігоні; здійснювати контроль охорони території від перебування сторонніх осіб; дотримуватися правил екологічної безпеки на підприємстві; не допускати розміщення відходів на суміжних земельних ділянках.

Аналогічні цивільно-правові договори щодо надання послуг майстра полігону також було укладено між ТОВ «Рекультивація» та ОСОБА_6 01.01.2024 року та 01.01.2025 року, що свідчить про фактичне управління обвинуваченим земельними ділянками, які перебувають в користуванні/власності ТОВ «Рекультивація», починаючи з 01.01.2023 року та по теперішній час.

У майстра полігону ОСОБА_6 у невстановлений час, але не пізніше 21.08.2024, виник умисел на самовільне зайняття земельної ділянки для облаштування додаткової зони для утилізації, видалення, оброблення, знешкодження, захоронення та сортування відходів на полігоні (сміттєзвалищі), розташованому за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Горенка, вул. Садова, 24.

З цією метою ОСОБА_6 обрав для самовільного зайняття земельну ділянку з кадастровим номером :01:013:5136, яка є суміжною із земельною ділянкою, що перебуває у користуванні Товариства з кадастровим номером :01:013:5137, а також входить до меж охоронної зони навколо (уздовж) об`єкта енергетичної системи, згідно ст. 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів».

На цій земельній ділянці у невстановлений час, але не пізніше 21.08.2024, ОСОБА_6 , всупереч вимогам ст. 112, 113, 115, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, достовірно знаючи, що земельна ділянка не належить ТОВ «Рекультивація», організував діяльність сміттєзвалища в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:5136 з метою здійснення на її території підприємницької діяльності та отримання прибутку.

З метою організації діяльності несанкціонованого сміттєзвалища ОСОБА_6 надав невстановленим особам, які не були обізнані про злочинні наміри останнього, дозвіл на здійснення робіт з утилізації, видалення, оброблення, знешкодження, захоронення та сортування відходів на території земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:5136, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка має площу 2.24 га та перебуває у комунальній власності Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області ().

Внаслідок вказаної протиправної діяльності ОСОБА_6 на території зазначеної земельної ділянки було розміщено сміттєзвалище та засмічено площу 0.5947 га, чим спричинено шкоду на загальну суму 59868,23 грн.

29.05.2025 року між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 з письмової згоди представника потерпілої юридичної особи Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області ОСОБА_9 було укладеного угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_6 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, добровільно відшкодував збитки, перерахував кошти на підтримку ЗСУ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у висунутому обвинуваченні визнав, зобов`язався штраф сплатити, просив врахувати щире каяття.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваною та прокурором, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 197-1 КК України (у самовільному зайнятті земельної ділянки щодо земель в охоронних зонах), яке, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, кримінальним правопорушенням проти власності, шкода в якому у розмірі 59868,23 грн, завдана громаді, відшкодована.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З наведеного суд робить висновок про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженого сторонами покарання на підставі ст. 69 КК України штрафу, оскільки визнає обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, а також добровільне відшкодування шкоди. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено. ОСОБА_6 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, на спеціальних обліках не перебуває.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КУпАП стягуються з обвинуваченого, цивільний позов не заявлявся, речові докази відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.05.2025 року між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, і призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України штраф розміром 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот).

Стягнути з ОСОБА_6 на рахунок UA0010001 в Казначействі України (ел.адм.податки), код класифікації 24060300 (інші надходження), отримувач платежу ГУК у Київській області/м. Київ, код отримувача за , 40320 (сорок тисяч триста двадцять) грн процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0001434.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_11