Справа № 451/607/25
Провадження № 1-кс/451/104/25
УХВАЛА

про повернення клопотання прокурору

28 квітня 2025 року місто Радехів

Слідчий суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Шептицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Радехівського відділу Шептицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000019 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

встановив:

Слідчий СВ відділення поліції № 1 Шептицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області про накладення арешту на грошові кошти в сумі 140 000 грн., які були вилучені в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який є власністю колишньої дружини ОСОБА_7 та в якому фактично проживає ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання покликається на те, що в провадженні СВ відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження за № 0000019 від 08.04.2025, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи в лютому 2025 року шахрайським способом заволоділи майном ТОВ «Агро Радехів», а саме трактором марки Т-150К 1992 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

За даним фактом, відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено в ЄРДР за № 0000019 від 08.04.2025.

Допитаний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що дізнався від ОСОБА_4 , який являється працівником фірми «Агро Радехів» про продаж трактора марки Т-150К, який знаходиться у с. Кустин. Приїхавши за вищезазначеною адресою гр. ОСОБА_8 передав грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 100 000 грн., після чого ОСОБА_4 зняв із трактора номерний знак для того щоб в подальшому зняти його із обліку, а трактор ОСОБА_8 перегнав у смт. Лопатин.

Також в клопотанні слідчий зазначає, що 23.04.2025 в ході проведення огляду в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який є власністю колишньої дружини ОСОБА_7 та в якому фактично проживає ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 140 000 грн. Постановою від 23.04.2025 дані грошові кошти визнано речовим доказом.

Покликаючись на ст. ст. 98, 170 КПК України просить клопотання задовольнити.

Не погоджуючись із поданим слідчим клопотанням про накладення арешту на майно, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , 28.04.2025 через систему «Електронний суд» подав заяву - заперечення на клопотання, де просить відмовити слідчому СВ відділення поліції № 1 Шептицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про арешт майна. В запереченнях зазначає, що слідчим у клопотанні від 24.04.2025 в порушення приписів п. 1 ч. 2 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України, не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Також, слідчий до клопотання додає постанову від 23.04.2025 про визнання предметів речовими доказами, однак не зазначає за якою саме ознакою, визначеною ч. 1 ст. 98 КПК України, з прив`язкою безпосередньо до фактичних обставин кримінального провадження, грошові кошти відносяться до речових доказів. Не долучено слідчим до клопотання від 24.04.2025 також і технічного носія (флешносія), як невід`ємної частини протоколу від 23.04.2025 згідно п. 3 ч. 2 ст. 105 КПК України; не додано відповідного протоколу щодо огляду і опису вилучених коштів. Вважає, що слідчим не доведено долученими до клопотання про арешт відомостями необхідності арешту майна, тим більше слідчий не зазначає жодних ризиків. Також зазначає, що частина із вилучених коштів в сумі 140 000 грн. належать ОСОБА_4 в сумі 50 000,00 грн., а решта коштів в сумі 90 000,00 грн. належать його синові ОСОБА_9 , які він залишив на зберігання у будинку батьків. Вважає, що слідчий у клопотанні від 24.04.2025 року не вказує та не надає доказів того, що вилучені кошти в сумі 140 000 грн., за адресою АДРЕСА_1 , є здобутті злочинним шляхом чи мають будь-яке відношення до кримінального провадження № 0000019 від 08 квітня 2025 року, лише цитує показання ОСОБА_8 , який зазначає, що передав ОСОБА_4 кошти в сумі 100 000 грн. Таким чином, оскільки до клопотання слідчим не додано жодних доказів, які б підтверджували наведені в ньому доводи, то клопотання є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю. Крім того, зазначає, що слідчий обґрунтовуючи клопотання, посилається лише на норми кримінального процесуального закону, які передбачають арешт майна та визначають поняття речових доказів в кримінальному провадженні. При цьому, жодного доказу на підтвердження своїх доводів, щодо необхідності накладення арешту на вилученні грошові кошти, слідчим в клопотанні не наведено. Більше того, слідчим в клопотанні не зазначені обставини, які б свідчили, що вилучені під час обшуку проведеного 23.04.2025 року за місцем проживання ОСОБА_4 грошові кошти відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України. Майно, про арешт якого ставить питання слідчий в своєму клопотанні, було вилучено за місцем проживання ОСОБА_4 , який немає статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні. Таким чином, слідчим не доведено, що майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_4 має будь яке відношення до кримінального провадження № 0000019 від 08 квітня 2025 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та може бути використано як доказ в кримінальному провадженні. Наведені обставини, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту на певне майно, оскільки, слідчим в клопотанні не доведено, що вилучені кошти, а саме в сумі 140 000,00 грн. були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судове засідання слідчий не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд клопотання без його участі.

У судовому засіданні прокурор просив у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України повернути клопотання.

Представник власника вилученого майна адвокат ОСОБА_5 та власник вилученого майна в судовому засіданні щодо повернення прокурору клопотання про арешт майна заперечили; вважають, що клопотання про арешт майна є необґрунтоване та безпідставне, тому просили в задоволенні такого відмовити.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, клопотання слід повернути прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

Частина 1 ст. 16 КПК України передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді.

Разом з тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Окрім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що КПК України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України , у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої ст. 170 КПК України . До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України , повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя вважає, що слідчим при поданні клопотання про накладення арешту на майно вказані вимоги кримінального процесуального закону дотримано не в повному обсязі.

Так, як вбачається з матеріалів справи, в провадженні СВ відділення поліції №1 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження за № 0000019 від 08.04.2025, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України . Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи в лютому 2025 року шахрайським способом заволоділи майном ТОВ «Агро Радехів», а саме трактором марки Т-150К 1992 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

24.04.2025 слідчий СВ відділення поліції № 1 Шептицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області про накладення арешту на грошові кошти в сумі 140 000 грн., які були вилучені під час проведення огляду в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який є власністю колишньої дружини ОСОБА_7 та в якому фактично проживає ОСОБА_4 , при цьому, окрім посилання на ст. 98 КПК України та декларування ст. 170 КПК України , не доводить необхідності такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України , а також яким саме критеріям згідно ст.98 КПК України це майно відповідає, лише наводить обставини вчинення кримінального правопорушення щодо якого внесені відомості до ЄРДР та цитує зміст статей 98, 170 КПК України, що не є необхідним, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 171 КПК України.

Необхідним є обґрунтування конкретної підстави та мети цього арешту, яке завдання має бути виконане арештом відповідно до ст.ст. ст. 131, 170 КПК України, який є заходом забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з клопотання, вказаних вимог слідчим дотримано не було, та належно не зазначено обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, необхідності вилучення саме грошових коштів сумі 140 000 грн., не обґрунтовано необхідності вилучення всіх коштів та не надано доказів, що кошти які вилучені під час обшуку належать ОСОБА_4 , не враховано розмір шкоди, яка могла бути завдана кримінальним правопорушенням.

Отже, слідчий лише виклав зміст статей КПК України, які визначають загальні підстави та мету накладення арешту на майно, процитував норму закону, яка визначає поняття речового доказу, але при цьому не конкретизував загальні норми процесуального закону до конкретних обставин даного кримінального провадження.

Окрім того, слідчий у клопотанні покликається на проведений 23.04.2025 огляд за місцем проживання ОСОБА_10 , разом з тим до клопотання долучений протокол обшуку від 23.04.2025 тощо.

Вказані недоліки клопотання про арешт майна позбавляють слідчого суддю у повній мірі дослідити докази, якими обґрунтовуються доводи клопотання та прийняти обґрунтоване рішення по справі, при цьому, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене, клопотання про арешт майна слід повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Шептицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Радехівського відділу Шептицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000019 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - повернути прокурору, встановивши 72-х годинний строк для усунення недоліків, що зазначені в ухвалі, з моменту отримання її копії.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 29.04.2025 о 08.10 год.

Слідчий суддяОСОБА_11