Провадження №11-кп/801/713/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Вінниця

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до частини 5 статті 72 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2025 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до частини 5 статті 72 КК України відмовлено.

Засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2025 року скасувати, прийняти нове рішенням, яким задоволити клопотання про перерахунок строку відбування покарання з розрахунку один день перебування у СІЗО за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VIII.

Захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 , просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 12.05.2025 року та постановити нову ухвалу ,якою задоволити клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнання у СІЗО №13 з 12.01.2022 року по 19.01.2024 року та з 06.06.2024 року по 16.12.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 мотивовано тим, що він перебував у Київському слідчому ізоляторі з 12.01.2022 по 19.01.2024 і з 06.06.2024 по 16.12.2024 для участі у касаційному провадженні у його кримінальній справі, тобто, підстави, передбачені пунктом "ґ" п.2.ч.5 ст.72 КК України, були наявні, що підтверджується документально.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що після набрання вироком законної сили перебування у СІЗО не є "попереднім ув`язненням і не підлягає зарахуванню за правилом "1 день за 2 дні, однак Верховний Суд неодноразово підкреслював, що перебування засудженого у слідчому ізоляторі для участі у судових засіданнях, у тому числі під час касаційного чи апеляційного розгляду, прирівнюється до попереднього ув`язнення й підлягає зарахуванню за правилами, що діють на момент вчинення злочину, якщо це поліпшує становище особи.

Відмова суду врахувати надані докази, включно з судовою практикою (Постанова ВП ВС, справи № 334/7495/16-к, № 722/332/19) є істотним порушенням права на справедливий судовий розгляд.

Період перебування ОСОБА_7 в СІЗО загалом становить 3 роки 6 місяців 17 днів, що відповідно до Закону Савченко має бути зараховано як 7 років 1 місяць 3 дні відбутого покарання.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим,що зідно з висновком, викладеним у п. 106 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 ККУ редакції Закону України № 838-VIII. Застосування до таких випадків Закону України № 2046-?ІІІ є неправильним, оскільки зворотна дія цього Закону як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2ст. 5 КК не допускається.

Зазначене підтверджує, що положення правил зарахування попереднього ув`язнення, закріплене у ст. 72 КК України є нормами матеріального права, що має зворотну дію у часі і підлягає застосуванню до осіб, які відбувають покарання, а тому їх порушення слід вважати істотним порушенням права засудженого, які потребують обов`язкового поновлення у випадку їх звужування та/або недотримання.

Застосування пп. "г" п. 2 ч. 5 ст. 72 КК України можливе у випадку ОСОБА_7 , оскільки перебування в СІЗО №13 було з метою особистої участі у розгляді кримінальної справи у касаційній інстанції.

Відмова у застосуванні норми, що поліпшує становище особи, порушує статтю 61 Конституції України (закон має зворотну силу, якщо пом`якшує відповідальність).

Положення п.п. "г" п. 2 ч. 5 ст. 72 КК України повністю поширюються на випадок ОСОБА_7 , оскільки перебування у СІЗО №13 мало на меті участь захисника у касаційному провадженні.

Захисник вказує на те, що закон має зворотну дію, не скасований для таких випадків, і застосовується до кримінально-правового становища ОСОБА_7 .

Відтак, ухвала Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/11096/25 від 12.05.2025 є необгрунтованою та такою, що винесена з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність без урахування всіх фактичних обставин справи та судової практики, а тому вона є такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, думка прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг засудженого та захисника, ухвалу суду залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційні скарги, дослідивши матеріали провадженння, обвговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника, засудженого задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21.06.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-VIII від 18.05.2017 року, яким до ч. 5 ст. 72 КК України внесено зміни, відповідно до яких попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали судового провадження та дійшов обґрунтованих висновків, про необхідність відмовити у задоволенні заявленого засудженим клопотання.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Київського районного суду міста Харкова від 18.02.2019 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК, п. п. 6, 9, 12, 13, ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.10.2016 року по дату набрання вироком законної сили.

Вирок Київського районного суду міста Харкова від 18.02.2019 року (справа № 640/3033/17) щодо ОСОБА_7 набрав законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного суду 02.02.2021 року.

Відповідно у строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.10.2016 року по 02.02.2021 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції цілком вірно і обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування ОСОБА_7 часу його знаходження в СІЗО з 12.01.2022 по 19.01.2024 та з 06.06.2024 по 16.12.2024 на підставі ч. 5 ст. 72 КК, оскільки вказаний період часу не включається у строк попереднього ув`язнення, враховуючи положення ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення».

В період з 12.01.2022 по 19.01.2024 та з 06.06.2024 по 16.12.2024 ОСОБА_9 знаходився в СІЗО в статусі засудженого, тобто фактично відбував призначене судом покарання у виді позбавлення волі, вирок щодо нього набрав законної сили, він не мав статусу попередньо ув`язненої особи.

Крім того, суд першої інстанції вірно зверунв увагу,що строк попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою з 26.10.2016 року по дату набрання вироком законної сили, тобто по 02.02.2021 року, ОСОБА_7 вироком Київського районного суду міста Харкова від 18.02.2019 року (№ 640/3033/17) було зараховано в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, посилання сторони захисту на висновки Верховного Суду, положення ч.5 ст.72 КК України, судову практику у інших провадженнях, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вирок Київського районного суду міста Харкова від 18.02.2019 року щодо ОСОБА_7 набрав законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного суду 02.02.2021 року, і в касаційному порядку скасований не був.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутність правових підстав для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2025 року

Керуючись ст. ст. 405,407,409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

постановив :

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 .

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до частини 5 статті 72 КК України залишити без змін.

Судове рішення оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3