УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 127/28570/21

провадження № 51-3285 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_6 ,

установив:

Зазначеною ухвалою Вінницький апеляційний суд, частково задовольнивши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , змінив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2024 року в частині призначеного покарання. Звільнив засудженого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку тривалістю три роки та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишено без змін.

Цим вироком суд першої інстанції, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Брацлав Немирівського району Вінницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

За встановленими судом першої інстанцій обставинами, у період з 07 по 20 квітня 2021 року ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність на території охоронюваних складів за адресою: АДРЕСА_2 , майна, що належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, чотири рази: 07, 09, 15 та 20 квітня 2021 року - незаконно проникав на власному автомобілі на територію до приміщення складу та, вдаючи, що продовжує виконувати роботу на підприємстві, шляхом підбору ключів, заходив до приміщення складу і таємно викрадав металеві та дерев`яні каркаси до пуфів «5 в 1», а також готову продукцію. У наслідок цього потерпілому завдано матеріальної шкоди на загальну суму 19?250 грн.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

У касаційній скарзі представник потерпілого, не погоджуючись із мотивами апеляційного суду щодо звільнення засудженого від відбування призначеного судом першої і інстанції покарання з випробуванням, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового апеляційного розгляду.

На обґрунтування своїх вимог представник потерпілого зазначає, що застосування ст. 75 КК України є необґрунтованим з огляду на обставини справи та тяжкість кримінального правопорушення. На його думку, апеляційний суд не врахував кількість епізодів, відсутність каяття, невизнання вини, не сприяння розкриттю кримінального правопорушення, невідшкодування завданої шкоди, а також відсутність обставин, які могли б пом`якшити покарання. У зв`язку з цим, на його переконання, апеляційний суд безпідставно пом`якшив покарання, звільнивши засудженого від його відбування з випробуванням.

Перевіривши доводи касаційної скарги та проаналізувавши надану до неї копію судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження, з наведених у скарзі мотивів, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків, передбачених цією статтею, при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із змісту ухвали Вінницького апеляційного суду, переглядаючи рішення першої інстанції за апеляційною скаргою захисника, поданої з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд також перевірив вирок в частині призначеного засудженому покарання та встановив, що рішення суду першої інстанції в цій частині є недостатньо мотивоване та таке, що підлягає зміні.

Апеляційний суд надавши оцінку обставинам, встановленим судом першої інстанції, зокрема таким: засуджений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не перебуває на спеціальних обліках, позитивно характеризується за місцем проживання, працює і дійшов висновку, що призначене покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки відповідає тяжкості кримінального правопорушення, проте, з урахуванням оцінених даних про особу винного застосував інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що всебічна оцінка даних про особу винного є важливою передумовою для застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Насамперед необхідно враховувати соціально значущу поведінку особи до і після вчинення злочину, а також її особисті якості.

Отже, апеляційний суд встановив, що кримінальні правопорушення були вчинені засудженим ще навесні 2021 року, з часу їх скоєння минув значний період, засуджений не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, працює, забезпечує роботою інших осіб на своєму підприємстві. За час розгляду справи засуджений свідомо та неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, моральних принципів, що суд апеляційної інстанції розцінив як істотне зниження ступеня його небезпечності для суспільства. Крім того, з врахуванням позитивної характеристики засудженого, його працевлаштування, апеляційний суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без ізоляції від суспільства, а відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України буде відповідати меті покарання.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням може застосовуватися у випадках, коли є дані, які є свідченням того, що зниження суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та самого засудженого зумовлює можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. У даному випадку суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини, які вказують на можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів Касаційного кримінального суду погоджується з висновками, наведеними в ухвалі апеляційного суду. Рішення апеляційного суду постановлено відповідно до вимог матеріального права. Підстав для відкриття касаційного провадження та скасування цього судового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Отже, з аналізу касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження представнику потерпілого слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року стосовно засудженого ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3