Справа 556/1956/25
Номер провадження 1-кп/556/170/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000139 від 07.06.2025 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працює, раніше судимого 20 лютого 2025 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді - 120 годин громадських робіт. На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосовано до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, строком на 3 (три) місяці.

за ст.390-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному ухиленні від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, а саме у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, за наступних обставин.

Так, вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.02.2025 у справі № 556/2583/24, який набрав законної сили 25.03.2025, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначено покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосовано обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників, строком на 3 (три) місяці.

Згідно рішення Сарненської міської ради №2450 від 21.02.2025 «Про затвердження Програми для кривдників в Сарненській міській територіальній громаді на 2025-2027 роки» затверджено Програми для кривдників в Сарненській міській територіальній громаді на 2025-2027 роки та визначено КЗ «Центр надання соціальних послуг» Сарненської міської ради відповідальним виконавцем заходів Програми.

22.04.2025 фахівцем по роботі з кривдниками КЗ «Центр надання соціальних послуг» Сарненської міської ради ОСОБА_4 та ПОГ СПОТ ВВзГ Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 ознайомлено під підпис ОСОБА_3 про обов`язок, покладений на нього вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.02.2025 у справі № 556/2583/24 щодо явки до КЗ «Центр надання соціальних послуг» Сарненської міської ради, що по вул. Демократична, 46 в м. Сарни, Рівненської області для проходження програми для кривдників, у відповідності до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від проходження зазначеної програми для кривдників.

Однак, в період з 22.04.2025 по теперішній час, ОСОБА_3 , діючи з умислом, спрямованим на ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів неповаги до судового рішення, будучи попередженим про кримінальну відповідальність у разі умисного ухилення від проходження програми для кривдників, не з`явився до КЗ «Центр надання соціальних послуг» Сарненської міської ради для проходження вищевказаної програми для кривдників, хоча при цьому достовірно знав про Необхідність проходження даної програми, мав реальну можливість для її проходження та усвідомлював наслідки ухилення від проходження.

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав і інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

За вимогами частини 2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

В обвинувальному акті прокурор зазначив про розгляд справи у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки, ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Разом з обвинувальним актом прокурор надав письмову заяву ОСОБА_3 з якої вбачається, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, а саме в умисному ухиленні від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Останній не оспорює встановлені в ході досудового розслідування обставини, згідний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за його відсутності. Також у вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідно ч. 2 ст. 302 КПК України. Заява підписана у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 .

Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить додана до обвинувального акта письмова заява.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом , доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ст.390-1 КК України.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання (ст.65КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності-призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень.

Визначаючи вид покарання, суд враховує роз`яснення, які викладені в п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які, зокрема, вперше вчинили злочини, особам які щиро розкаялись у вчиненому.

З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а також з врахуванням сукупності обставин, які характеризують особу винного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій ст.390-1 КК України у вигляді (одного) року пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених частинами 2,3 статті 59-1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_3 раніше судимий 20 лютого 2025 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді: 120 годин громадських робіт. На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосовано до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, строком на 3 (три) місяці. Атому слід призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 лютого 2025 року, з урахуванням положень ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому самі правила складання покарань визначені положеннями ст. 72 КК України.

Відповідно до частини 1 цієї статті при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення:

1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; а-1) два дні пробаційного нагляду; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт;

2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду;

3) одному дню обмеження волі відповідають: три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт;

5) одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Крім цього, положеннями ч. 3 ст. 72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, положення ст. 72 КК України прямо не передбачають можливості переведення покарання у виді громадських робіт в покарання у виді пробаційного нагляду, а також не передбачають можливості їх самостійного виконання.

Згідно з положеннями п. 4,5 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт, одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду. Співвідносячи ці два види основних покарань у виді громадських робіт і пробаційного нагляду до іншого покарання у виді обмеження волі, отримуємо еквівалент, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 травня 2025 року у справі №638/7426/24 (номер провадження 51-5317км24).

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз, відсутні.

Речові докази відсутні.

Відносно ОСОБА_3 не застосовувався запобіжний захід.

Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України і призначити покарання у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч.1 ст.72 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 лютого 2025 року - у виді 1 (одного) року 10 днів пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , на строк застосування пробаційного нагляду наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набуття вироком законної сили, не застосовувати.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області з урахуванням особливостей, передбачених ч.1ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1