Справа № 438/1966/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/640/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000950 від 12 вересня 2024 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст.186 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борислав Львівської області, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 22 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Бориславського міського суду Львівської області від 22 травня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борислав Львівської області визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.15 ч. 4 ст.186 КК України із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шести) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року, визначивши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борислав Львівської області остаточне покарання на підставі ч.4 ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати по вироку Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року з 12 вересня 2024 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Вирішено питання речових доказів та арешту майна.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , неодноразово судимий, востаннє вироком Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин проти власності.

Зокрема, 12 вересня 2024 року близько 11 год. 40 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік торгівельного кіоску, розташованого неподалік магазину ТОВ «АТБ-маркет» на вулиці Весняній, буд. №3, в місті Бориславі, Львівської області, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, вирішив повторно, відкрито заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи її настання, тобто діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи, що за ним спостерігає продавець вказаного кіоску ОСОБА_11 , рукою із пластикового лотка, взяв грошові кошти в сумі 1900 гривень та пішов з місця події в напрямку магазину ТОВ «АТБ-маркет» на вулиці Весняній №5, в місті Бориславі, Львівської області. Незважаючи на те, що протиправні дії ОСОБА_6 були помічені свідком, яка з метою припинення кримінального правопорушення та повернення майна, почала бігти за ОСОБА_6 , та кричала йому, щоб він зупинився і залишив майно, однак останній на зауваження свідка не реагував. Покидаючи місце події із грошовими коштами у сумі 1900 гривень, ОСОБА_6 побіг у напрямку магазину ТОВ «АТБ-маркет» на вулиці Весняній, в місті Борислав, Львівської області. Однак, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_6 , не закінчив його з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений ОСОБА_12 , який кинувся на допомогу ОСОБА_11 , почувши її крики про допомогу, наздогнав його за приміщенням магазину ТОВ «АТБ-маркет» на вулиці Весняній №5, в місті Бориславі, Львівської області, та не дав можливості розпорядитися викраденими грошовими коштами.

Не погоджуючись із вироком, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Бориславського міського суду Львівської області від 22.05.2025 відносно ОСОБА_6 зач. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання та обчислення початку строку відбування покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити покарання із застосуванням положень ч. З ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 22.05.2025, тобто з часу постановлення вироку Бориславським міським судом Львівської області.

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок Бориславського міського суду Львівської області від 22.05.2025 стосовно ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання та обчислення початку строку його відбування.

Зазначає, що при призначенні покарання із застосуванням ч. З ст. 68 КК України його строк не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання. За ч. 4 ст.186 КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, максимальний термін покарання, визначений із застосуванням ч. З ст. 68 КК України, не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі (120 місяців (10 років)*2/3=80 місяців = 6 років 8 місяців), що становить дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання за цей злочин.

Водночас, призначення за цей злочин покарання у виді позбавлення волі на строк, менший ніж дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання за цей злочин (менше 6 років 8 місяців позбавлення волі), можливе лише у разі застосування ст. 69 КК України та за наявності підстав, визначених цією статтею. Саме ст. 69 КК України передбачена можливість зменшення строку та виду основного покарання, визначеного санкцією статті Особливої частини КК України, у тому числі до найнижчої межі, встановленої для певного виду покарання в Загальній частині КК України. Тоді як ч. З ст. 68 КК України вказує на недопустимість перевищення двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання у разі наявності визначених нею підстав та не містить норми про можливість зменшення строку покарання нижче двох третин.

Вважає, що вищенаведених положень кримінального закону суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , не дотримався.

Окрім цього, судом першої інстанції постановлено, строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати за вироком Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року з 12 вересня 2024 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Зазначає, що ОСОБА_6 засуджений вироком Львівського апеляційного суду від 13.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке не відбув. 12.09.2024 ОСОБА_6 затриманий і з цього часу він почав відбувати покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 13.03.2023.

Відтак період з 12.09.2024 - час затримання в порядку виконання вироку Львівського апеляційного суду від 13.03.2023 і до 22.05.2025 (дня ухвалення вироку у цьому провадженні), підлягає врахуванню як відбута частина покарання за попереднім вироком від 13.03.2023, яка має братись до уваги при обчисленні невідбутої частини покарання, яку слід приєднати до покарання за новим вироком на підставі ст. 71 КК України (постанови Верховного Суду справа №943/574/23, справа № 229/5466/20). Відповідно початок строку відбування покарання, призначеного за сукупністю вироків, слід обчислювати з дати постановлення вироку, тобто з 22.05.2025, оскільки саме на цю дату обраховується невідбута частина покарання за попереднім вироком. Запобіжний захід ОСОБА_6 у справі за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, згідно із вироком суду, не обирався.

Вважає, що неправильне визначення початку обчислення строку відбування покарання за вироком від 22.05.2025, вплинуло на правильність визначення строку покарання, яке слід відбувати ОСОБА_6 , у такий спосіб суд безпідставно скоротив обвинуваченому строк покарання за сукупністю вироків, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задоволити, виступ обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 186 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 68 КК України - за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Місцевий суд при призначенні обвинуваченому покарання врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 засуджений вироком Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років, яке не відбуто та, застосувавши вимоги ч.1 ст.71 КК України, прийшов до переконання що до покарання, призначеного за новим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував того, що призначення покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк, менший ніж дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання за цей злочин (менше 6 років 8 місяців позбавлення волі), можливе лише у разі застосування ст. 69 КК України та за наявності підстав, визначених цією статтею. Вимоги ст. 69 КК України передбачають можливість зменшення строку та виду основного покарання, визначеного санкцією статті Особливої частини КК України, у тому числі до найнижчої межі, встановленої для певного виду покарання в Загальній частині КК України. Тоді як ч.3 ст.68 КК України вказує на недопустимість перевищення двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання у разі наявності визначених нею підстав та не містить норми про можливість зменшення строку покарання нижче двох третин.

Крім того, заслуговують на увагу апеляційні доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 засуджений вироком Львівського апеляційного суду від 13.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке не відбув. 12.09.2024 ОСОБА_6 затриманий і з цього часу він почав відбувати покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 13.03.2023. Тому період з 12.09.2024 - час затримання в порядку виконання вироку Львівського апеляційного суду від 13.03.2023 і до 22.05.2025 (дня ухвалення вироку у цьому провадженні), підлягає врахуванню як відбута частина покарання за попереднім вироком від 13.03.2023, яка має братись до уваги при обчисленні невідбутої частини покарання, яку слід приєднати до покарання за новим вироком на підставі ст. 71 КК України (постанови Верховного Суду справа №943/574/23, справа № 229/5466/20). Відповідно початок строку відбування покарання, призначеного за сукупністю вироків, слід обчислювати з дати постановлення вироку, тобто з 22.05.2025, оскільки саме на цю дату обраховується невідбута частина покарання за попереднім вироком. Запобіжний захід ОСОБА_6 у справі за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, згідно із вироком суду, не обирався.

На думку апеляційного суду, неправильне визначення початку обчислення строку відбування покарання за вироком від 22.05.2025, вплинуло на правильність визначення строку покарання, а саме безпідставне скорочення покарання за сукупністю вироків, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За приписами ч.1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку з постановленням нового, з погіршенням положення обвинуваченого, колегія суддів в порядку п.2 ч.1 ст. 420 КПК України скасовує вирок щодо ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання та обчислення початку строку відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що слід призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч. 4 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

При призначенні покарання обвинуваченому, колегія суддів, виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України, при цьому враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та обчислення початку строку відбування покарання в порядку п.4 ч.1 ст.409 КПК України - скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задоволити.

Вирок Бориславського міського суду Львівської області від 22 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання та обчислення початку строку відбування покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити покарання із застосуванням положень ч. З ст. 68 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 13 березня 2023 року, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 22.05.2025, тобто з часу постановлення вироку Бориславським міським судом Львівської області.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4