Справа № 332/ 1054 /20
н/п 1-в/644/ 378 /25
У Х В А Л А

іменем України

23 липня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Куп`янського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, заміжньої, із неповною загальною середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 23.11.2021 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт,

У С Т А Н О В И В:

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Вирок суду набрав законної сили 24.12.2021 року та надійшов для виконання до Куп`янського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 11.02.2022 року.

16.02.2022 року засудженій ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_6 ) були роз`яснені умови і порядок відбування покарання у виді громадських робіт. Засуджена була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджена, що у в разі ухилення від відбування покарання може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

16.02.2022 року засудженій було видано направлення до Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області для відбування покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Згідно довідки Василенківського старостинського округу Шевченківської селищної ради засуджена не вийшла на роботу для відбування покарання у виді громадських робіт, графік виходу на роботу не складався.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України враховуючи, що територія де проживала засуджена ОСОБА_4 згідно переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) була з 24.02.2022 року під постійними обстрілами та до 07.09.2022 року в тимчасовій окупації, виконання вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 року було призупинено.

Із засудженою були проведені бесіди в ході яких з`ясовано, що ОСОБА_4 разом зі своєю малолітньою донькою евакуювалася в кінці березня 2022 року до Німеччини де перебуває по теперішній час.

Куп`янський РС №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області було направлено подання про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Згідно повідомлення Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 07.05.2025 року в задоволенні подання було відмовлено.

На підставі викладеного, представник органу пробації звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку.

Представник Куп`янського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській областіподав до суду заяву про можливість розгляду подання за відсутності представника органу пробації, подання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджена в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду подання повідомлялася шляхом направлення судових викликів за адресою вказаною у поданні своєчасно та належним чином. В наданій суду заяві клопотання органу пробації підтримала та просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор подання підтримала та просила його задовольнити, оскільки строк давності виконання вищевказаного вироку відносно ОСОБА_4 не переривався і минув. Оскільки покарання у виді громадських робіт не було замінене іншим видом покарання, відсутні обставини, які є підставою для переривання або зупинення перебігу давності, то відсутні правові перешкоди для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Дослідивши подання органу пробації з доданими матеріалами та вивчивши матеріали особової справи засудженої, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Вирок суду набрав законної сили 24.12.2021 року та надійшов для виконання до Куп`янського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області 11.02.2022 року.

Главою 8 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді громадських робіт.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання, тощо).

Частиною 1 ст. 13 КВК України передбачено, що уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень забезпечує, серед іншого, здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням, звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей до трьох років.

Згідно з матеріалами особової справи, заведеної Куп`янським районним сектором №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області на засуджену ОСОБА_4 , органом пробації здійснювалися заходи, направлені на забезпечення виконання вироку.

Згідно відомостей з УІАП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 за час перебування на обліку нових кримінальних правопорушень не скоїла.

Куп`янський РС №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області було направлено подання про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

З відповіді наданої Куп`янським РВП ГУНП в Харківській області від 07.05.2025 року вбачається, що кримінальне провадження № 0000483 від 17.04.2025 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України закрито на підставі п. 2 ч .1 ст. 284 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Норми ч. 4 ст. 80 КК України вказують, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Зазначена норма кримінального процесуального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, яка засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Отже, вказане положення свідчить, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання.

Строк давності виконання вищевказаного вироку щодо ОСОБА_4 не переривався. Покарання у виді громадських робіт не було замінене іншим видом покарання, відсутні обставини, які є підставою для переривання або зупинення перебігу давності, а тому відсутні правові перешкоди для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Застосування підстав для застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини кримінального кодексу України.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування ч. 3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, враховуючи, що територія де проживала засуджена ОСОБА_4 згідно переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) була з 24.02.2022 року під постійними обстрілами та до 07.09.2022 року в тимчасовій окупації, виконання вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 року було призупинено.

З наданих органом пробації доказів встановлено, що ОСОБА_4 разом зі своєю малолітньою донькою евакуювалася в кінці березня 2022 року до Німеччини де перебуває по теперішній час.

Кримінальне провадження № 0000483 від 17.04.2025 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

З наданих суду матеріалів вбачається, що факт ухилення ОСОБА_4 від виконання покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 року за належною процедурою судом встановлено не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення визначеного строку засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

З матеріалів доданих до подання вбачається, що станом на 19.05.2025 року ОСОБА_4 не вчинила нового правопорушення.

Отже, оскільки в матеріалах відсутні дані, які б свідчили про ухилення засудженою від відбуття покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то суд немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Зважаючи на те, що дворічний строк виконання покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 року сплинув, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ст. 80 КК України.

Керуючись ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Куп`янського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській областіпро звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 120 годин громадських робіт, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1