ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 Справа №607/6745/25 Провадження №1-кп/607/1366/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000429 від 27.02.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таурів Козівського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, працюючого охоронником, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.04.2024 року у справі № 607/9022/24, яка набрала законної сили 27.05.202, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Досудовим розслідування встановлено, що 13.08.2024 у ОСОБА_3 винник злочинний умисел на умисне невиконання вищевказаної постанови суду, що набрала законної сили. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.04.2024, яка набрала законної сили 27.05.2024, його притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, маючи реальну можливість виконувати її, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», усвідомлюючи, що протягом 1 року він зобов`язаний утриматися від керування транспортними засобами з метою невиконання постанови суду, керував 13.08.2024 транспортним засобом.

Так, 13.08.2024 року близько 21:25 год. ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки BMW 730, р.н. НОМЕР_2 та рухався на перехресті з круговим по вул. 15 квітня в м. Тернопіль, де вчинив дорожньо-транспортну пригоду. В ході проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП від 13.08.2024 року серії ЕПР1 №111808 та протокол за ст. 124 КУпАП від 13.08.2024 року серії ЕПР1 №111793., Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.08.2024 року у справі № 607/18190/24, яка набрала законної сили 03 грудня 2024, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 та ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно все відбувалося так, як описано в обвинувальному акті, йому було відомо, що він був позбавлений права керування, проте потрібно поїхати доставити належний йому автомобіль та під час керування його почали наздоганяти працівники поліції і під час їзди від здійснив наїзд на перешкоду. На даний час про вчинене він щиро шкодує, перевиховався повністю, просить суд його суворо не карати, не призначати покарання, яке пов`язане із позбавленням волі, так як має сім`ю, працює і повністю змінив свій попередній спосіб життя.

Крім повного та беззаперечного визнання ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України доводиться зібраними та дослідженими матеріалами кримінального провадження, на долучені яких наполягала сторона захисту, а саме: постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.04.2024 №607/9022/24, якою ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке мало місце 13.04.2024 по вул. Гайова,36, в м. Тернополі, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного і наркотичного сп`яніння із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік; постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.08.2024 №607/18190/24, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, які мали місце 13.08.2024 в м. Тернополі по вул. 15 Квітня,1Е, а саме відмова особи, яка керуває транспортним засобом пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження дорожніх споруд чи іншого майна, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на три роки; постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2024 №607/18190/24 про розстрочення сплати штрафу в розмірі 34000 грн. згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.08.2024 №607/18190/24.

Тому суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відноситься до нетяжкого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, яке охоплює дії ОСОБА_3 в частині невиконання постанови суду у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного із дотриманням безпеки дорожнього руху та повторне вчинення ОСОБА_3 аналогічного правопорушення, особу винуватого, який є не судимим в силу ст. 89 КК України, його сімейний і майновий стан, думку державного обвинувача з приводу виду покарання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, не ухилення від органу досудового розслідування та сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання не встановлено.

Таким чином суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення за ч. 1 ст. 382 КК України, а саме у виді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим суд, враховуючи вищенаведені пом`якшуючі для покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставини, приймаючи до уваги особу обвинуваченого і позицію державного обвинувача, висловлену в судових дебатах стосовно виду покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, приходить до переконання, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період дії іспитового на нього слід покласти передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без реального відбування призначеного судом покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку нагляд за останнім слід покласти відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України на орган пробації за місцем проживання.

Матеріали, які стосуються вирішення питання судових витрат чи речових доказів прокурором не подавалися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на орган пробації за місцем проживання.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення. Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1