УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 133/899/25

провадження № 51-3055 ска 25

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянула заяву адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на постанову Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2025 року щодо останнього за виключними обставинами і

встановила:

як убачається зі змісту скарги, постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2025 року зазначене рішення міського суду залишене без зміни.

Зі змісту касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_5 , убачається, що адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку за виключними обставинами.

Проаналізувавши зміст касаційних вимог, колегія суддів уважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.06.2012 №13-рп/2012 зазначено, що встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.

Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду, також виступає КУпАП.

Згідно приписів частин 2 та 10 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року по справі № 5-р(II)/2021 визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), припис частини десятої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з яким «постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає».

При цьому, Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні дійшов висновку, що законодавець, унормовуючи в статті 294 Кодексу питання інстанційного перегляду/оскарження постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, керуючись приписами пункту 14 частини першої статті 92, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та свободою розсуду в рамках «широкого простору обдумування», забезпечив право на апеляційний перегляд справ про адміністративні правопорушення, проте не встановив права на касаційне оскарження судового рішення в цих справах.

Разом з цим, Конституційний Суд України констатував, що застосування припису частини десятої статті 294 Кодексу не призводить до порушення такої засади судочинства, як забезпечення у визначених законом випадках права на касаційне оскарження судового рішення, права на судовий захист, а отже, цей припис узгоджується з принципом «верховенства права» (правовладдя).

Таким чином, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість касаційного оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення та постанови апеляційного суду ухваленої щодо зазначеного судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року (Krombach v. France).

Главою 24-1 КУпАП передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, в тому числі шляхом їх перегляду за виключними обставинами, чинним КУпАП не передбачено.

Окрім того, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за виключними обставинами, стосується лише вироків та ухвал, що ухвалені або постановлені у кримінальних провадженнях і вказані норми не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Також необхідно зазначити, що забезпечене Конституцією України право на судовий захист і забезпечене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд не порушуються такими викладеними у законах процесуальними механізмами допуску до касаційного перегляду.

Зважаючи на наведене, керуючись принципом верховенства права при здійсненні правосуддя, виходячи з основних засад судочинства, якими відповідно до ст. 129 Конституції України є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення виключно у визначених законом випадках та ураховуючи норми ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) де визначено вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, однак оскаржувані постанови до цього переліку не входять, Суд уважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Ураховуючи викладене і керуючись п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за заявою адвоката ОСОБА_4 , поданою в інтересах ОСОБА_5 на постанову Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2025 року щодо останнього за виключними обставинами.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3