Справа № 591/2322/25
УХВАЛА
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав постанову слідчого від 25 лютого 2025 року обґрунтованою, зазначив, що внаслідок стягнення Європейським судом з прав людини на користь ОСОБА_5 компенсації з державного бюджету шкода спричинена саме державі.
Адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , в судовому засіданні скаргу підтримала з вищенаведених підстав.
ОСОБА_5 повідомлений про розгляд справи, заяв чи клопотань від нього не надходило.
Слідчий про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином в установленому законом порядку, проте в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань від нього не надходило.
Відповідно до ст. ст. 22, 304 КПК України визнано можливим розглянути за відсутності сторін кримінального провадження, враховуючи строки розгляду.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Ч. ч. 1, 3 ст. 55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України кримінальна відповідальність настає за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Обґрунтовуючи постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчий вказує, що заявник не обґрунтував, яку саме йому шкоду спричинено внаслідок настання події кримінального правопорушення та не надав будь-яких обґрунтувань чи підтверджень спричинення йому моральної, фізичної або майнової шкоди.
Однак слідчим не наведені підстави, визначені ч. 3 ст. 55 КПК України, які виключають визнання особи потерпілим, та мотиви прийняття такого рішення. Правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілим оскаржувана постанова не містить.
Слідчим в постанові зроблено формальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 не було завдано шкоди. Слідчим не з`ясовано у ОСОБА_5 , у чому виразилась моральна шкода, відносно яких дій, рішень чи бездіяльності, яких посадових осіб йому завдано моральну шкоду, та вказаним твердженням не надано належного обґрунтування.
В узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.
За таких обставин, постанова слідчого від 25 лютого 2025 року про відмову у визнанні потерпілим носить у собі формальний характер. А тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування вищевказаної постанови слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 55, 93, 94, 303-305, 309 КПК України
Скаргу задовольнити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 21 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1