ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за участі прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №000189,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про арешт майна в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №000189 за ч. 5 ст.190 КК України.

На таке судове рішення прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна та накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:1759, площею 0,0165 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що слідчий суддя у мотивувальній частині рішення посилається лише на одну обставину для відмови у задоволенні клопотання, а саме на недоведеність причетності власника майна ОСОБА_8 -до вчинення злочину.

Посилається на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування та органом досудового слідства здійснюється збір доказів з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, заплановано проведення значного обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Провадження №11-сс/822/249/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст.422 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Зазначає, що не накладення арешту на вказану земельну ділянку може спричинити її відчуження на користь сторонніх осіб , які будуть у такому випадку добросовісними набувачами, що ускладнить досягнення мети кримінального провадження та вимог ст. 170 КПК України, оскільки земельна ділянка та розташований на ній житловий будинок фактично є не тільки речовими доказами, а й предметом злочину.

Твердить, що посилання слідчого судді на статус ОСОБА_8 , який визнаний потерпілим, не має відношення до даного кримінального провадження, оскільки надана адвокатом постанова про визнання потерпілим прийнята в рамках іншого кримінального провадження, досудове розслідування та процесуальне керівництво у якому здійснюється іншими слідчими та прокурорами відповідно.

Звертає увагу, що накладення арешту на майно є тимчасовим заходом забезпечення та не позбавляє власника права користування даним майном.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи захисника про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та з цією метою може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, є об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Арешт з метою забезпечення збереження речових доказів може бути накладений також на майно, що знаходиться у власності добросовісного набувача (ч.10 ст.170 КПК України).

Із матеріалів провадження вбачається, що СВ ЧРУП ГУНПУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000189 за ч.5 ст.190 КК України (а.с.4).

За змістом внесених до ЄРДР за ч.5 ст.190 КК України відомостей, 30.06.2025 року до Чернівецької окружної прокуратури надійшла заява ОСОБА_10 , жительки АДРЕСА_1 , з приводу незаконного заволодіння коштами в сумі 130 000 доларів підрядниками ТзОВ «ЗАХБУДКОМ», в особі директора ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які виразилися у невиконанні умов договору підряду в частині оформлення права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані відомості до ЄРДР були внесені на підставі заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення (а.с.6-8).

За змістом цієї заяви, а також під час допиту як потерпілої ОСОБА_10 вказала, що 12 вересня 2023 року між нею та ТОВ «ЗАХБУДКОМ», в особі директора ОСОБА_11 , був укладений договір підряду №321Т, на підставі якого ТОВ «ЗАХБУДКОМ» зобов`язався виконати будівельні роботи по будівництву житлового будинку на земельній ділянці за кадастровим номером :02:001:1759 за адресою: АДРЕСА_1

12 вересня 2023 року ОСОБА_11 отримав від заявниці кошти у сумі 113 000 доларів за будівництво житлової будівлі, що підтверджується розпискою. Через декілька днів він отримав від заявниці ще 17 000 доларів готівкою.

У вересні 2023 року ОСОБА_10 зі своєю сім`єю заїхала у житловий будинок, який вже був побудований ТОВ «ЗАХБУДКОМ». ОСОБА_11 обіцяв надати усі необхідні документи на будівництво з метою реєстрації права власності на зазначений житловий будинок або самостійно вчинити дії для реєстрації права власності ОСОБА_10 на будинок, однак впродовж тривалого часу не виконував свою обіцянку, вводячи заявницю в оману. Домовленість з ОСОБА_11 була наступна : переоформлення земельної ділянки за вказаною адресою, власником якої на той момент був ОСОБА_12 , відбудеться після того, як ОСОБА_8 , який перебував на лікуванні закордоном, прибуде в Україну.

В подальшому їй ( ОСОБА_10 ) стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у серпні 2024 року здійснено реєстрацію права приватної власності на належний їй будинок за ОСОБА_8 , який, зі слів ОСОБА_11 , був партнером при будівництві житлових будинків та власником земельних ділянок, на яких ТОВ «ЗАХБУДКОМ» здійснювали будівництво.

Вказувала,що внаслідок шахрайських дій та введення її ( ОСОБА_10 ) в оману, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 заволоділи коштами в сумі 130 000 доларів,а ОСОБА_8 незаконно привласнив собі земельну ділянку, на якій знаходиться придбаний нею будинок і намагається примусити її виїхати з будинку.

На підтвердження долучила копію договору підряду №321Т від 12.09.2023 року,кошторис із додатком,гарантійний лист та розписку про отримання ОСОБА_11 коштів від неї (а.с.9-17).

Із матеріалів справи вбачається,що 10.07.2019 року ОСОБА_8 продав ОСОБА_12 земельну ділянку,яку той розділив на дві,у тому числі із кадастровим номером :02:001:1759 за адресою: АДРЕСА_1 та на якій,за показаннями потерпілої ОСОБА_10 побудований будинок,що за нього вона сплатила кошти за договором підряду та проживає з вересня 2023 року.

Однак, 20.02.2024 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_12 продав ОСОБА_8 вказану земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:1759 за адресою: АДРЕСА_1 (договір на а.с.33-34; витяг на а.с.35).

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджує також, що 27.08.2024 року за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).

Постановою слідчого від 21.08.2025 року земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:1759, площею 0,0165 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 - визнана речовим доказом (а.с.49-50).

Слідчий суддя в ухвалі вказав на те, що клопотання прокурора не підтверджене жодними доказами, ґрунтується виключно на припущеннях, ігнорує статус ОСОБА_8 як потерпілого.

Разом із тим,апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 визнаний потерпілим у інших кримінальних провадженнях №0002707 та №0002982 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,де він вказував,що ОСОБА_11 шахрайським способом заволодів його коштами під приводом будівництва об`єктів нерухомості.

Дані про те, що ОСОБА_8 визнаний потерпілим у кримінальному провадженні №000189, в матеріалах провадження відсутні.

Під час апеляційного розгляду прокурор пояснив, що до ЄРДР внесені також відомості на підставі заяви ОСОБА_11 про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.Згідно витягу, ОСОБА_11 повідомив,що партнер по бізнесу ОСОБА_8 вчинив відносно нього шахрайські дії( а.с.108).

У апеляційному суді прокурор зазначив, що кримінальне провадження за заявою ОСОБА_10 ,як і інші,вказані вище,стосуються,у тому числі, однієї і тієї ж земельної ділянки та перебувають на стадії досудового слідства, здійснюється збір доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі, заплановано проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Викладене із достатньо вірогідністю вказує на розумні підозри,що майно- земельна ділянка,про арешт якої клопотав прокурор,відповідає критеріям ст.98 КПК України та є доказом у кримінальному провадженні за фактом вчинення особливо тяжкого злочину,передбаченого ст.190 ч.5 КК України.

Отже, відмова слідчого судді у задоволенні клопотання прокурора може спричинити настання наслідків у виді відчуження цього майна,що перешкодить досягненню дієвості кримінального провадження.

Відтак,накладення арешту на земельну ділянку з метою забезпечення збереження цього речового доказу є доцільним і необхідним, зважаючи на встановлений ризик.

Судова колегія вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна у виді заборони відчуження та розпорядження майном з метою повного, всебічного встановлення обставин кримінального провадження.

Окрім того, такий захід забезпечення є тимчасовим та може бути скасований, якщо у його застосуванні відпаде потреба.

За викладених обставин апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати відповідно до вимог ст.ст.407,409,411 КПК України, постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на земельну ділянку шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №000189 скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №000189 за ч. 5 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:1759, площею 0,0165 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 шляхом заборони розпорядження та відчуження.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді:

_______________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2