Справа № 199/7878/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання начальника Нікольського відділу Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 13.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Розпорядженням голови Верховного Суду 06.03.2022 р. № 1/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" територіальну підсудність Володарського районного суду Донецької області визначено за Амур-Нижньодніпровськім районним судом міста Дніпропетровська (на теперішній час місто Дніпро)

06.06.2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра надійшло клопотання прокурора начальника Нікольського відділу Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 13.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на те, що «…в провадженні СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 13.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.04.2015 року приблизно о 02 год. 45 хв. на автодорозі Володарське-Бойове-Суженка при виїзді із с. Бойове в напрямку с. Суженка невстановлений автомобіль під керуванням невстановленого водія скоїв наїзд на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за. адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом обох кісток лівої гомілки в верхній третині. Водій на вказаному автомобілі з місця пригоди зник.

Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №376 від 28.02.2025 Маріупольська міська територіальна громада віднесена до тих, що перебувають в тимчасовій окупації.

Матеріали вказаного кримінального провадження залишились на тимчасово окупованій території, тобто у м. Маріуполь, Донецької області, в приміщенні ВП №1 Маріупольського РУП Головного управління Національної поліції в Донецької області, доступ до якого на теперішній час відсутній, що унеможливлює прийняття у кримінальному провадженні законного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 615-1 КПК України, з метою відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану 05 березня 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська направлено клопотання про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану, яке 01 травня 2024 року розглянуто та прийнято рішення про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, а саме:

- копію рапорту ЄО №585 від 13.04.2015 на 1 арк.;

- копію постанови про зміну групи прокурорів від 23.06.2021 на 2 арк.;

- копію постанови про зміну групи прокурорів від 17.01.2022 на 2 арк.

Інші матеріали провадження не відновлювались, у зв`язку з їх втратою.

В ході досудового розслідування надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, надіслані запити з метою встановлення місця знаходження потерпілого, однак в ході виконання доручення працівниками ВКП Маріупольського РУП, встановити місце знаходження потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявилось можливим.

Встановити осіб, які вчинили зазначене кримінальне правопорушення не надалося можливим.

На теперішній час, рішення по вказаному кримінальному провадженню не прийнято, слідчим за погодженням прокурора або прокурором по даному кримінальному провадженню про підозру жодній особі не повідомлялось…».

Оскільки подія вказаного кримінального правопорушення мала місце 13 квітня 2015 року, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності сплинули 13 квітня 2020 року, тому наявні підстави для закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене, прокурор заявив клопотання про закриття кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 13.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила клопотання задовольнити.

Вислухавши думку прокурора, перевіривши доводи, викладені у клопотання та дослідивши подані прокурором, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Частиною 1 статті 286 КК України передбачена диспозиція - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Санкція частини 1 статті 286 КК України передбачає покарання штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до п. 3-1 ч. І ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Пунктом 3 частини 1 статті 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, зокрема, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину; і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років.

Відповідно до ст. 12 КК України, за класифікацією кримінальних правопорушень, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є нетяжким злочином та згідно ст. 49 КК України строк давності вказаного злочину складає п`ять ь років.

Суд враховує, що подія вказаного кримінального правопорушення мала місце 13 квітня 2015 року, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності сплинули 13 квітня 2020 року, тому, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, наявні підстави для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 13.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин.

Надані суду докази доводять наявність ознак вчинення саме злочину і підстави ставити під сумнів його кваліфікацію за частиною 1 ст. 286 КК України відсутні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, вчинене 13.04.2015 року.

За класифікацією кримінальних правопорушень, цей злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжкого злочину, оскільки карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу після вчинення злочину, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов:

1) закінчення зазначених у законі строків;

2) не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості;

3) не ухилення особи від слідства або суду.

Суд також приймає до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30 травня 2019 року № 639/793/17, відповідно до якого закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов`язує зупинення строків давності лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства. Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що скоїла злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує її в розшук. Причому підстава для оголошення в розшук під час досудового розслідування - «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Закриття кримінального провадження або звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду (імперативна норма) у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності (справа № 622/96/15-к, провадження № 51-7149км18, Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду).

Відповідно до витягу з ЄРДР, який сформовано 13 квітня 2015 року та виходячи з інших матеріалів, долучених прокурором до клопотання про закриття кримінального провадження, у кримінальному провадженні № 0000166 від 13.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, підозра або обвинувачення у вчиненні даного кримінального правопорушення жодній особі не пред`являлись, розшук підозрюваного або обвинуваченого не оголошувались, що дає суду зробити висновок про відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України, відповідно до яких перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Також, суду не надано доказів на підтвердження переривання строку давності відповідно до приписів ч. 3 ст. 49 КК України.

Таким чином, за даним кримінальним провадженням закінчилися зазначені у законі строки, перебіг строків давності у справі не переривався, факт ухилення особи від слідства або суду не існує, оскільки під час досудового розслідування не встановлена особа яка скоїла кримінальне правопорушення, тому підлягає задоволенню заявлене клопотання начальника Нікольського відділу Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 13.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 4 ст. 107, п. 3-1 ч.1 ст. 284, ст.ст. 369-372 КПК України, суд,

П о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Нікольського відділу Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 13.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

16.06.2025