Справа №766/7707/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000240 від 08.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Казахстану, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

I.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Достовірно знаючи про розпочате широкомасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, нанесення ракетно-бомбових ударів російськими військовими по військових і цивільних об`єктах України, а також введення на територію суверенної держави військ країни-агресора, достеменно знаючи про факт окупації міста Херсон збройними формуваннями Російської Федерації, знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою, будучи обізнаною про те, що м. Херсон є невід?ємною частиною України, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно з червня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, підтримуючи збройну агресію Російської Федерації на території України, добровільно зайняла посаду заступника начальника у незаконному створеному органі окупаційної влади - «департамент труда и социальной политики Херсонской области», а з початку вересня 2022 року до 11.11.2022 на території тимчасово окупованого м. Херсона (до моменту деокупації м. Херсона), продовжуючи свій злочинний умисел, посаду заступника виконуючої обов`язки «министра труда и социальной политики военно-гражданской администрации Херсонской области» окупаційної адміністрації держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаною про суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі окупаційної влади, а саме заступника начальника «Департамента труда и социальной политики Херсонской области», а згодом посаду заступника виконуючої обов`язки «министра труда и социальной политики военно-гражданской администрации Херсонской области» окупаційної адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території м. Херсона.

II.Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченої, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченої, було проведено судові засідання: 25.10.2024 року, 15.11.2023 року, 29.11.2023 року, 06.12.2023 року, 13.12.2023 року, 06.02.2024 року, 28.02.2024 року та 01.04.2024 року.

Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачена повідомлялась про судовий розгляд кримінального провадження стосовно неї та мала можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви.

Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачена ОСОБА_5 не скористалась.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст.297-1КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-1 КК України, за якою, висунуто обвинувачення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 до призначених судових засідань опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 на цей час перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 протягом тривалого часу на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останньої за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченої.

Щодо забезпечення права на захист.

Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченої.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 01 квітня 2024 року клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000240 від 08.07.2022 року висунуте щодо злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 15.04.2024 року був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.

Разом з цим, за період часу з 06.10.2023 року (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 17.07.2025 року, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину. Просив визнати обвинувачену ОСОБА_5 винною та призначити покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Захисник в судових дебатах зазначила про недопустимість такого доказу як протокол огляду інтернет-сторінки від 28.04.2023 року, просила виключити його із обсягу доказів, зважаючи на те, що прокурором не надано підтверджень наявності у осіб, які його проводили, повноважень на це. Також звернула увагу на те, що свідок ОСОБА_8 зазначила про приїзд обвинуваченої у Центр у супроводі військових, а свідок ОСОБА_9 вказала на наявність озброєних військових, де працювала ОСОБА_5 , що може свідчити про примус, який міг чинитись на обвинувачену або на наявність у останньої побоювань щодо здійснення такого примусу. Посилаючись на недоведеність стороною обвинувачення добровільності позиції ОСОБА_5 у зайнятті посади в незаконно створеному органі, захисник висловила думку щодо мінімальної міри покарання, як такої, що буде достатньою при призначенні покарання ОСОБА_5 .

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.09.2023 року (справа 490/4454/23, н/п № 1-кс/490/6826/23), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого їй у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

- Копія протоколу огляду від 15.12.2022, яким було оглянуто підвальне приміщення розташованого в адміністративній будівлі Департаменту соціального розвитку Херсонської ОДА за адресою: м. Херсон, вул. Потьомкинська, 13-А. Під час огляду було виявлено документи що стосується діяльності так званого «Министетства труда и социальной полити Херсонской области» та осіб які там працювали, в тому числі щодо обвинуваченої ОСОБА_5 ;

- Копія протоколу огляду від 28.04.2023. Об`єктом огляду є відкритий ресурс мережі інтернет за відповідним посиланням, під час якого виявлено публікацію на сайті «Единого государственного реестра юридических лиц Федеральной налоговой службы», де знаходиться «Выписка с ЕГРЮЛ», в якій зазначено про реєстрацію так званого «Министерства труда и социальной политики Херсонской области»;

- Копія протоколу огляду від 28.04.2023. Об`єктом огляду є відкритий ресурс мережі інтернет за відповідним посиланням, під час якого виявлено публікацію наступного змісту: «График приема в Министрества труда и социальной политики Хекрсонской области с 9 января 2023 года», де зазначено графік прийому громадян першим заступником в.о. міністра ОСОБА_5 ;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 21.02.2023 ., під час якого свідок впізнала під фотозображенням № 3 ОСОБА_5 , як першого заступника міністра «Министерства труда и социальной политики Херсонской области» окупаційної влади;

- Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 08.06.2023 та копія опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді. Під час вказаної слідчої дії було вилучено матеріали особової справи ОСОБА_5 та інші документи які містять підпис обвинуваченої, що знаходяться у володінні ГУ ПФУ в Херсонській області;

- Висновок експерта №СЕ19/115-23/8425-ПЧ від 29.06.2023, згідно якого підписи у документах: навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №53 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №52 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №50 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №51 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №49 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №48 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №47 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №46 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №45 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №44 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; навпроти прізвища ОСОБА_10 у графі «Заместитель начальника департамента» на зворотному боці Акта №43 від 31.08.2022, затвердженого ОСОБА_11 ; у нижньому лівому куті в Акті №4 від 14.07.2022 за підписом ОСОБА_11 з печаткою; у нижньому лівому куті в Акті №134 від 26.08.2022 за підписом ОСОБА_12 ; у нижньому лівому куті в документа №409 від 12.10.2022 за підписом ОСОБА_11 ; підпис ОСОБА_5 на другому аркуші документу Расшифровка к смете расходов у графі «Исполнитель»; підпис ОСОБА_5 на другому аркуші документу Расшифровка к смете расходов у графі «Исполнитель»; підпис ОСОБА_13 на другому аркуші документу Расшифровка к смете расходов 225 у графі «Исполнитель»; підпис ОСОБА_5 внизу після друкованого тексту у графі «Исполнитель» у документі Смета расходов на август 2022г. за підписом начальника ОСОБА_11 ; підпис ОСОБА_5 внизу після друкованого тексту у графі «Исполнитель» у документі Смета расходов на август 2022г. за підписом начальника ОСОБА_11 ; підпис ОСОБА_5 внизу після друкованого тексту у графі «Исполнитель» у документі Смета расходов на август 2022г. за підписом начальника ОСОБА_11 ; підпис ОСОБА_5 внизу після друкованого тексту у графі «Исполнитель» у документі Смета расходов на август 2022г. за підписом начальника ОСОБА_11 ; підпис ОСОБА_5 внизу після друкованого тексту у графі «Исполнитель» у документі Смета расходов на август 2022г. за підписом начальника ОСОБА_11 , виконані ОСОБА_5 ;

- Протокол обшуку та огляду від 11.09.2023, за яким обшук проведено за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку було виявлено речі та вилучено документи, що стосуються діяльності незаконно створеного міністерства.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_5 підтверджуюся наступними показами свідків,допитаних в ході судового засідання.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , пояснила, що до окупації Херсонської області вона працювала в.о. директора Центру реабілітації дітей з інвалідністю Херсонської області, який є структурою соціального захисту. ОСОБА_5 працювала в 2003 році вихователем в Центрі, а під час окупації м.Херсона, приблизно з липня 2022 року зайняла посаду «заместителя директора Департамента труда и социального развития». В жовтні 2022 року обійняла посаду «заместителя министра Труда и социального развития» окупаційної адміністрації. Також свідок розповіла, що ОСОБА_5 періодично приїжджала до Центру, при цьому військові очікували її на вулиці. ОСОБА_5 в різкій формі зазначала, що бажаючі можуть залишитись працювати в установі, вимагала написати устав центру. Крім того свідок дала пояснення про те, що одного разу обвинувачена викликала її до себе в кабінет, який розташовувався в Департаменті окупаційної адміністрації, в якому також знаходилась і охорона, одягнена у військову форму. Зазначила, що на її переконання ОСОБА_5 працювала на окупаційну владу охоче.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснила, що на момент початку війни вона займала посаду головного бухгалтера Центру догляду за дітьми з інвалідністю, а ОСОБА_5 була першим заступником начальника Управління Фонду соціального страхування в Херсонській області. Свідок розповіла, що на початку липня 2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_11 об`їжджали установи, підпорядковані Управлінню соціального захисту, в ході чого ними було відвідано й Центр по догляду за дітьми з інвалідністю. При цьому вказаних осіб супроводжував брат ОСОБА_5 і кілька військових. Крім того свідок пояснила, що ОСОБА_5 працевлаштувалась в створеному окупаційною владою департаменті соціального розвитку Херсонської області, який в подальшому було реорганізовано в міністерство соціального захисту населення по Херсонській області, та в якому остання зайняла посаду першого заступника міністра. Обвинувачена кілька разів викликала її телефоном для розмови. Спочатку дала вказівку виготовити кошториси, потім пропонувала обійняти посаду головного бухгалтера департаменту, а після отриманої відмови пригрозила, що за це можуть настати відповідні наслідки у виді приїзду військових. Крім цього свідок дала пояснення про те, що особисто бачила розпорядження і листи ОСОБА_5 за її підписом, як керівника установи. Також зазначила, що на її переконання, обвинувачена займала посаду в незаконно створеному органі добровільно.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , пояснила, що на момент вторгнення російських військ на територію України працювала начальником Фонду соціального страхування України в Херсонській області, а ОСОБА_5 заступником Фонду. З початку війни Фонд було переведено на дистанційну форму роботи, а деяких робітників переведено у простій, про що всіх працівників було проінформовано. Також свідок розповіла, що в середині весни 2022 року з телеграм каналів дізналась про створення окупаційною владою департаменту соціальної політики і праці, яке згодом було реорганізовано у міністерство, де обвинувачена працювала приблизно із червня. Свідок також дала покази про те, що в червні 2022 року вона прийшла на перевірку приміщення Фонду, охоронник їй повідомив про необхідність забрати особисті речі і повернути комп`ютер. А згодом їй зателефонував експерт ОСОБА_15 та розповів, що мав телефонну розмову із ОСОБА_5 , яка пропонувала йому роботу у створеному окупаційною владою департаменті. Свідок також висловила своє припущення щодо добровільності позиції обвинуваченої в намірі зайняти посаду в незаконно створеному органі.

V.Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Щодо тверджень захисника про недопустимість такого доказу як протокол огляду відкритого ресурсу мережі інтернет через відсутність в дорученні підтверджень наявності повноважень у осіб, які проводили вказаний огляд, суд зазначає наступне.

Статтями 40, 41 КПК України передбачено можливість надання слідчим, прокурором доручення на проведення окремих слідчих (розшукових) дій співробітникам оперативного підрозділу. Таке доручення оформлюється у вигляді письмового документа, яке має відповідати процесуальним вимогам.

В межах кримінального провадження № 0000240 від 08.07.2022 слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ в Херсонській області ОСОБА_16 08.07.2022 року в порядку ст.ст.40, 41 КПК України співробітникам УСБУ в Херсонській області було надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій з метою збирання доказів у даному кримінальному провадженні, за результатами яких отримати та надати до слідчого відділу УСБУ в Херсонській області інформацію, в тому числі, щодо фактичних обставин вчинення особою дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, профілів соціальних мереж, якими користується особа та інформацію у мережі інтернет, що має значення до вказаного провадження із зазначенням відповідних адрес веб-ресурсів (в разі наявності скласти протокол огляду). При цьому слід зазначити, що доручення містить в собі всі необхідні реквізити: посаду особи, яка доручає проведення слідчих (розшукових) дій, час складання доручення, підстави для його винесення, номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію та вказівки щодо проведення досудового розслідування.

В подальшому 28.04.2023 року на підставі вказаного доручення ст. о/у в ОВС 1 Сектору 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Херсонській області майором ОСОБА_17 було проведено огляд відкритого ресурсу мережі Інтернет, яким встановленао наявність публікації «График приёма в Министерстве труда и социальной политики Херсонской области с 9 января 2023 года первым заместителем и.о. министра Еленой Евгеньевной Акифьевой». Зі змісту протоколу огляду вбачається, що його проведено слідчим саме того відділу, співробітникам якого й було доручено проведення слідчих (розшукових) дій, в межах того ж самого кримінального провадження та не виходячи за рамки мети наданого доручення.

За таких обставин суд не погоджується із твердженням захисника про проведення огляду, що мав місце 28.04.2023 року, особами, які не мали відповідних на це повноважень, оскільки хоч доручення і не містить конкретних прізвищ співробітників УСБУ, але ця обставина не вказує на те, що протокол огляду отриманий із суттєвими порушеннями закону, зокрема й про те, що доказ отриманий у спосіб, що суперечить вимогам КПК України, а отже не може бути визнаний судом недопустимим.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає як належні та достатні докази показання свідків, допитаних в судовому засіданні, оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка їх вчинила, були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену. Крім того, свідки були у встановленому КПК України порядку приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинувачену винною у пред`явленому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.

Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, кваліфікація її дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 :

- ч. 5 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

VI. Призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе застосовувати щодо обвинуваченої покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винної, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченої, дають підстави для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із забороною обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг та з конфіскацією всього належного їй майна, й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування більш м`якого покарання, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи винної.

Суд приходить до висновку, що ізоляція ОСОБА_5 шляхом позбавлення волі, відповідає вимогам справедливості щодо застосування покарання та відображає співмірність злочину та кари і буде відповідати меті покарання, закріпленій ст. ст. 50, 65 КК України, а також забезпечить мету покарання у виді виправлення засудженої та запобігання вчинення нею нових злочинів. Підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75КК України, відсутні.

VІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали:

- 2868,00 гривень за проведення судової почеркознавчої експертизи в Миколаївському НДЕКЦ МВС України, висновок експерта № СЕ-19/115-23/8425-ПЧ від 29.06.2023.

У відповідності до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення вказаної експертизи підлягають стягненню із обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 372-374, 376, 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років, із конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг рахувати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.09.2023 залишити без змін до затримання ОСОБА_5 та приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України за проведення експертизи в сумі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, захиснику та направити на адресу обвинуваченого.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

СуддяОСОБА_1