Справа № 683/3459/21
УХВАЛА
23 липня 2025 року м. Старокостянтинів
в с т а н о в и в:
05 липня 2025 року він подав слідчому заяву у порядку ч.1-3 ст.55, ч.1, 4 ст.214 КПК України про залучення його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Однак, на час звернення до слідчого судді із даною скаргою уповноважена особа не розглянула його заяву, не вчинила дій, передбачених КПК України щодо повідомлення його про внесення відомостей до ЄРДР, не вручила йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та витяг з ЄРДР.
Скаржник ОСОБА_5 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився. Однак, у своїй скарзі просив проводити розгляд скарги у його відсутності.
Слідчий СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги. Вказував, що заяву ОСОБА_5 про визнання потерпілим отримав близько трьох днів назад, оскільки старший групи слідчих у даному кримінальному провадженні перебуває на лікарняному. Оскільки вказане кримінальне провадження складається із трьох томів, тому він не встиг його вивчити. З огляду на ці обставини рішення по заяві ОСОБА_5 ним ще не прийнято.
Прокурор Старосинявського відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 просить повернути скаргу без розгляду, посилаючись на те, що ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча його участь при розгляді даної скарги є обов`язковою.
Згідно статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону, а також наявне у скарзі клопотання ОСОБА_5 про розгляд скарги у його відсутності, слідчий суддя вважає за можливе прийняти рішення по суті скарги за відсутності скаржника на підставі наданих сторонами доказів.
Дослідивши матеріали скарги та надані копії матеріалів кримінального провадження, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Вказана заява зареєстрована ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області 08 липня 2025 року за вх. №С-3934/ез, що підтверджується оглянутим у судовому засіданні примірником заяви, яку надав слідчий.
У відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Порядок вирішення клопотань про виконання будь-яких процесуальних дій врегульовано приписами статті 220 КПК України.
Хоча кримінальний процесуальний закон не містить визначення поняття «процесуальної дії», аналізуючи положення КПК України вбачається, що процесуальні дії, які вчиняються слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, це передбачені кримінально-процесуальним законодавством заходи, спрямовані на регулювання перебігу досудового розслідування та його закінчення, забезпечення дотримання та реалізації прав і законних інтересів учасників кримінального процесу, оформлення прийнятих слідчим, прокурором процесуальних рішень тощо.
Тобто процесуальні дії безпосередньо не спрямовані на забезпечення процесу доказування, натомість вони створюють необхідні умови для провадження основних слідчих дій, що пов`язані з отриманням доказової інформації, а також забезпечення реалізації прав учасників кримінального провадження та характеризуються опосередкованою діяльністю слідчого.
Так, частиною 1 статті 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
А згідно з частиною 2 статті 220 КПК України, про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Таким чином, після подання клопотання в порядку статті 220 КПК України про виконання будь-яких процесуальних дій - у слідчого/прокурора виникає обов`язок розглянути таке клопотання в строк не більше трьох днів з моменту його подання, і задовольнити за наявності відповідних підстав, а у разі відмови в задоволенні клопотання (повної, часткової) винести вмотивовану постанову, копію якої вручити особі (у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надіслати їй).
Дослідивши зміст та форму заяви ОСОБА_5 від 05 липня 2025 року, з якої вбачається, що він просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні, вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, внести відомості про нього, як потерпілого до ЄРДР, а також вручити витяг з ЄРДР, пояснення слідчого, які він надав у судовому засіданні, слідчий суддя приходить до висновку, що подана заява не була розглянута слідчим у передбачений законом спосіб та залишена слідчим без відповідного реагування.
Слід зазначити, що бездіяльність слідчого може бути зумовлена як невчиненням процесуальної дії в межах, встановлених законодавством строків, так і неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.
Відповідно до статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Тобто з наведеної норми кримінального процесуального кодексу України вбачається, що приймаючи рішення про відмову у визнанні потерпілим, слідчий повинен винести вмотивовану постанову, а у разі ж залучення особи у якості потерпілої, у відповідності до частини 2 статті 55 КПК України їй вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки.
Що стосується вимоги про зобов`язання слідчого (уповноважену особу) повідомити суд про виконання даної ухвали слідчого судді, то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, дійсно частина 4 статті 535 КПК України передбачає, що органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення про його виконання. Однак, зі змісту статті 535 КПК України вбачається, що у цій статті мова йде про судові рішення (вироки, ухвали, постанови), які ухвалені судом та на виконання яких видається розпорядження про виконання судового рішення, а також виконавчий лист, у разі, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Згідно пункту 22 частини 1 статті 3 КПК України суд першої інстанції це місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження. Слідчий суддя таких повноважень не має, оскільки згідно пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У даному випадку судове рішення постановлено слідчим суддею, а не судом, тому вимоги частини 4 статті 535 КПК України до ухвали слідчого судді не застосовуються.
Керуючись статтями 7, 9, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: