Справа № 991/4874/25
Провадження 1-кс/991/4929/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі-слідчий суддя чи суд),

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Офісу Генерального прокурора (ОГП), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) відомостей про кримінальні правопорушення після отримання заяви про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

28.05.2025 до ВАКС надійшла скарга від 28.05.2025 ОСОБА_3 (далі - скаржник) на бездіяльність посадових осіб ОГП, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення після отримання заяви про кримінальні правопорушення, для розгляду якої відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і протоколу автоматизованого визначення слідчого судді визначено слідчого суддю ВАКС ОСОБА_1 , яким здійснено судовий розгляд 29.05.2025.

2. Короткий виклад скарги і позицій учасників судового провадження.

2.1. Скаржник в скарзі просив: «1. Зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора або Київської міської прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 357, 376 та 376-1 КК України (за поданою мною 19.05.2025 заявою - підписаний о 22:56:08год. 19.05.2025 за допомогою ЕЦП файл із назвою "ОГП_КОАС_357_376_1_376_19.05.25.pdf.xml"). 2. Скаргу розглянути за моєю участю, своєчасно повідомивши про її розгляд на номер телефону НОМЕР_1 , або до електронного кабінету ЄСІТС «Електронний суд»,

що обґрунтовувалось зокрема таким: «19.05.2025 я, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з використанням адреси електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надіслав заяву (підписаний о 22:56:08год. 19.05.2025 за допомогою ЕЦП файл із назвою "ОГП_КОАС_357_376_1_376_19.05.25.pdf.xml") про кримінальні правопорушення до Офісу Генерального прокурора (адреса електронної поштової скриньки «»). Заява стосувалась вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 357, 376 та 376-1 КК України (стосовно Київського окружного адміністративного суду).

Обставини скоєння кримінального правопорушення:

У Київському окружному адміністративному суді здійснювався розгляд справ №320/51469/24 (позовна заява подана 31.10.2024), № 320/59752/24 (позовна заява подана 06.11.2024 ), а також №320/52259/24 (позовна заява подана 11.12.2024).

Розгляд справи 320/51469/24 первинно стосувався відповідачів із числа співробітників ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (на яких, у тому числі, здійснюється координаційно-керівний вплив з боку 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБУ), які безпідставно притягнули мене до дисциплінарної відповідальності.

Розгляд справи №320/52259/24 стосувався неправомірних дій з боку КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», посадової особи ДОЗ КМДА ОСОБА_6 та протиправних дій з боку співробітників ГУВБ СБУ та ГВ «Д» УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (на яких, у тому числі, здійснюється координаційно-керівний вплив 3 управлінням ГУ «Д» ДЗНД СБУ).

Вказані вище особи здійснювали сприяння для співробітників внутрішньої безпеки здійснювали сприяння для співробітників представництва внутрішньої безпеки у м. Києві та Київській області 2 управління ГУВБ СБУ щодо незаконного притягнення мене до адміністративної відповідальності та фабрикування матеріалів правопорушення (у тому числі медичного огляду) у рамках судової справи № 760/11969/24 (розгляд якої здійснювався Солом`янський районним судом міста Києва та Київським апеляційним судом протягом травняжовтня 2024 року).

При розгляді справи № 320/52259/24 суддею Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 , після подання заяви судді ОСОБА_10 про відвід (яка заявила про те, що, нібито, не може брати участі у розгляді справи враховуючи факт наявності близьких родичів в ГУ СБУ у м. Києві та Київській області), було винесено неправосудне рішення щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Зокрема, не було враховано усіх поданих мною вимог щодо суті спору, у тому числі не враховано неправомірність дій посадових осіб СБУ щодо направлення мене для проходження огляду та обробки персональних даних (у тому числі протиправності дій КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» та посадової особи ДОЗ КМДА).

За результатами мною було подано апеляційну скаргу в рамках вищевказаної справи, а також подано дисциплінарну скаргу на суддю ОСОБА_9 до Вищої ради правосуддя.

Водночас, ОСОБА_10 при розгляді справи № 320/51469/24 своєчасно не заявила про самовідвід (ухвала про самовідвід була подана після надсилання мною заяви про відвід вказаного судді від розгляду справи, враховуючи безпідставне затягування судового процесу, а також неподання заяви про відвід з тих самих причин, що і при розгляді справи № 320/52259/24).

Разом з тим, в ухвалі ОСОБА_10 про залишення позовної заяви без руху (йморівно, з метою перешкоджання мені в доступі до правосуддя) вказала про необхідність подання документів нарочно або з використанням поштового зв`язку, проте на час усунення недоліків я перебував у відділеній від міста Києва території, що не давало змогу мені вчинити такі дії у визначений ухвалою суду спосіб та строк.

Після відводу судді ОСОБА_10 , розгляд справи № 320/51469/24 здійснювався суддею ОСОБА_11 , проте зазначена суддя також не здійснювала розгляд справи у розумні строки. З цією метою мною було подано дисциплінарну скаргу до Вищої ради правосуддя із подальшою заявою про відвід вказаної судді від розгляду справи (у якій мною було вказано також про подання на суддю дисциплінарної скарги). Проте, ухвалою суду вказану суддю не було відведено від розгляду справи № 320/51469/24.

Водночас, по вказаній справі я подавав ряд документів до Київського окружного адміністративного суду через канцелярію у паперовій формі, проте вони, всупереч статті 15-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до матеріалів електронної справи долучені не були.

Водночас, мною 08.01.2025 з використанням ЄСІТС «Електронний суд» на адресу Київського окружного адміністративного суду було надіслано клопотання по справі № 320/51469/24 щодо приєднання до матеріалів справи документів, які були подані по вказаній справі через канцелярію суду (електронний файл додається). За результатами відповідних заходів реагування не було здійснено.

Також при розгляді справи № 320/59752/24 у зв`язку з безпідставним затягуванням суддею ОСОБА_12 розгляду справи мною також було подано дисциплінарну скаргу до Вищої Ради правосуддя із подальшим поданням заяви про відвід вказаного судді від розгляду справи.

Так, справа № 320/59752/24 була зареєстрована 12.11.2024 (позовна заява подана 11.12.2024 ); справа № 320/52259/24 зареєстрована 11.11.2024, проте електронні матеріали по ній з`явилися після вияснення питання в суді, у тому числі шляхом направлення запитів (позовна заява подана 06.11.2024; ухвала про відмову у відкритті провадження від 10.12.2024); справа № 320/51469/24 зареєстрована 07.11.2024 (позовна заява подана 31.10.2024).

Також після подання заяв про відвід суддів Київського окружного адміністративного суду 12.01.2025 я звернувся до Голови суду з метою вжиття заходів щодо забезпечення повторного автоматизованого розподілу справ після відводу суддів (у тому числі недопущення участі суддів, на яких були подані дисциплінарні скарги), а також 30.12.2024 з метою розгляду справ у розумні строки, а також забезпечення наявності паперових матеріалів по справах в електронній формі.

Після подання звернення по справах були відкриті провадження, проте суддів відведено від розгляду справ не було.

Окрім цього, 17.02.2025 на адресу електронної поштової скриньки «» з відповідним запитом я звернувся до Голови Київського окружного адміністративного суду (електронний файл додається), з метою вжиття заходів реагування у ході розгляду справи № 320/51469/24, а також розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб із числа працівників апарату суду (у тому числі керівництва).

Заходів реагування вжито не було. Матеріали в електронній справі у моєму кабінету ЄСІТС «Електронний суд» не з`явилися.

Разом з тим, для вжиття заходів реагування із вказаного питання я також звертався 18.02.2025 до ТУ ДСА в місті Києві, проте звернення було помилковим, з урахуванням чого зазначений підрозділ його скерував до ТУ ДСА в Київській області (№ 6-566/25 від 21.02.2025 ). Враховуючи вказані аспекти заходів реагування також вжито не було.

13.03.2025 по справі № 320/51469/24 суддею ОСОБА_11 було прийнято неправосудне рішення, зокрема, не враховано викладені мною обставини щодо безпідставного притягнення до відповідальності, а також не враховано правомірність дій посадових осіб ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 при відданні вказівок та накладенні стягнень.

Зокрема, не взято до уваги дії начальника ГВ «Д» УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області підполковника ОСОБА_14 (які в тому числі містили склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 365 КК України), вчинені 25.10.2024 при накладенні відносно мене (який на той час був моїм прямим начальником ) дисциплінарного стягнення, зокрема, підготовка рапорту щодо накладення дисциплінарного стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, зокрема, відповідно до Інструкції, затвердженої наказом СБУ від 10.04.2018 № 515/ДСК, скасувати надбавку посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (становить 10 179 грн/міс.), а також скасувати преміювання посадового окладу (становить 35 960 грн/міс).

Відповідно до статті 45 (частина 1) Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Вказане передбачає наявність повноважень ОСОБА_15 щодо накладення дисциплінарних стягнень.

Водночас, види дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на військовослужбовців, передбачені пунктами а)-ж) статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

У рапорті ОСОБА_14 зазначено про накладення дисциплінарного стягнення згідно пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту, що передбачає такий вид дисциплінарного стягнення як сувора догана, а не скасування грошового забезпечення. Такого виду стягнення як скасування грошового забезпечення Дисциплінарним статутом не передбачено. Водночас, враховуючи попереднє накладення дисциплінарного стягнення за те ж правопорушення (від 02.10.2024), згідно зі статтею 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень.

Тому при підготовці рапорту щодо стягнення ОСОБА_16 було перевищено повноваження щодо накладення дисциплінарного стягнення. Відповідно до частини 2 статті 92 Дисциплінарного статуту ЗСУ, за перевищення наданої дисциплінарної влади командир несе відповідальність відповідно до Законів України.

Щодо суспільно небезпечних наслідків перевищення повноважень ОСОБА_14 при накладенні дисциплінарних стягнень, вони полягають у неотриманні мною грошового забезпечення у розмірі 184 556 грн протягом трьох місяців, що перевищує показник завданої істотної шкоди моїм охоронюваним правам як військовослужбовця (ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Причинно-наслідковий зв`язок між завданою істотною шкодою та діями полягає в неотриманні грошового забезпечення саме внаслідок перевищення повноважень ОСОБА_14 при накладенні дисциплінарного стягнення (про що зазначено у підставі щодо підготовки наказу від 25.10.2024 № 549/ДСК, зокрема - рапорт ОСОБА_15 від 25.10.2024).

Також у матеріалах справи №320/52259/24 (зокрема, адміністративний позов) містилися відомості щодо ознак порушень законодавства у сфері запобігання корупції з боку органів охорони здоров`я (вказані матеріали всупереч Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до матеріалів електронної справи додані не були). Водночас, дана справа також переглядалася судом апеляційної інстанції, зокрема, 6 окружним адміністративним судом, яким також було винесене неправосудне рішення.

Разом з тим, при поданні дисциплінарної скарги до Вищої Ради правосуддя на суддів, які здійснювали розгляд справи № 320/51469/24, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дисциплінарним інспектором Вищої Ради правосуддя ОСОБА_17 було складено висновок про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, внаслідок якого Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 05.03.2025 № 425/3дп/15-25 залишено мою скаргу без розгляду. Проте матеріалу висновку до електронної справи № К-102/2/7-25 долучено не було. Тому не було можливості з`ясувати конкретні причини залишення скарги без розгляду.

Відповідно до статті 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Державна судова адміністрація України контролює стан діловодства в судах, організовує комп`ютеризацію судів для здійснення судочинства та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а також забезпечує впровадження електронного суду.

З цією метою для вжиття заходів реагування 02.03.2025 я також звернувся до ДСА України.

На даний час паперові матеріали в електронну форму переведені не були.

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією та законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з частиною 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Вищевказане свідчить про втручання в діяльність суддів Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 , а також ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою перешкоджання виконанню ним службових обов`язків, а також добитися винесення ними неправосудних рішень, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 376 КК України.

Окрім цього, з боку посадових осіб Київського окружного адміністративного суду вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 376-1 КК України «Незаконне втручання в роботу автоматизованих систем в органах та установах системи правосуддя» (у тому числі Голови суду ОСОБА_18 на предмет бездіяльності при вжитті заходів реагування).

Так, частина 1 статті 376-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за несвоєчасне внесення відомостей до ЄСІТС, іншої автоматизованої системи, що функціонує в суді; несанкціоновані дії з інформацією, що містяться в таких системах чи інше втручання в роботу таких систем, вчинене службовою особою, яка має право доступу до цієї системи.

Предметом кримінального правопорушення являються інформація, подана мною через канцелярію Київського окружного адміністративного суду (документи від 15.11.2024, від 22.11.2024, від 11.12.2024, від 18.12.2024, від 22.12.2024, від 27.12.2024, від 30.12.2024 та від 12.01.2025 у справі № 320/51469/24 (у тому числі позовна заява); а також інші документи у справах 320/59752/24 та 320/52259/24, у тому числі позовні заяви).

Об`єктивна сторона характеризується діянням у формі несвоєчасного внесення до ЄСІТС поданих мною паперових документів, тобто з порушенням встановлених законовадством строків (ч. 4 ст. 15-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 151 КАС України).

Окрім цього, з боку Голови Київського окружного адміністративного суду (який контролює діяльність апарату суду; та у свою чергу працівники апарату суду виконують вказівки Голови суду) та керівника апарату об`єктивна сторона характеризується іншим втручанням в роботу ЄСІТС, зокрема у формі бездіяльності щодо вжиття заходів стосовно наявності документів у вказаних вище справах в електронній формі або надання вказівок щодо невнесення інформації до ЄСІТС.

Водночас доказів щодо внесення до ЄСІТС поданих мною документів немає (оскільки всупереч абз. 2 ч. 4 ст. 15-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вони відсутні у додатку до електронних справ), тому невідомо чи були використані вони у якості предмета судового розгляду та при ухваленні судових рішень (а також чи були доступні документи для інших учасників справ), що також може вказувати про перешкоджання з боку працівників апарату суду (у тому числі керівництва) у діяльність суддів при здійсненні ними правосуддя під час розгляду справ (у тому числі шляхом знищення чи приховування поданих мною матеріалів у рамках судових справ).

Заслуговує на увагу той факт, що у додатку до адміністративного позову у справі № 320/52259/24 мною було подано постанову Київського апеляційного суду у справі № 760/11969/24, у якій було зазначено про проведення медичного огляду з порушенням вимог (що могло бути підставою для звільнення від доказування та мати наслідок скасування висновку КНП «КМНКЛ «Соціотерапія»; що являлося предметом розгляду в даній справі).

Разом з тим, у додатках до поданих мною матеріалів у рамках судової справи № 320/52259/24 містилися відомості щодо порушень законодавства (у тому числі з питань запобігання корупції) з боку органів та закладів охорони здоров`я (які в тому числі не вчинили дій, які зобов`язані були вчинити на предмет скасування висновку від 14.05.2024 КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» щодо стану сп`яніння). Також не відомо чи були використані зазначені документи при апеляційному перегляді судової справи № 320/52259/24.

Суб`єктивна сторона характеризується виною у формі прямого умислу. Суб`єктами кримінального правопорушення являються службові особи, зокрема, Голова Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_19 (відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» являється суддею), керівник апарату Київського окружного адміністративного суду та інші особи із числа працівників апарату суду.

Водночас, на поданих мною до суду паперових документах містилась інформація, за допомогою якої можна було отримати матеріальні або нематеріальні блага для себе чи третіх осіб (з урахуванням наявності у поданих до суду документах таких відомостей ).

Враховуючи факт керівного впливу на апарат Київського окружного адміністративного суду з боку Голови ОСОБА_18 (який згідно положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», являється суддею), останній має певні повноваження до поданих мною документів у рамках судових справ, що розглядались Київським окружним адміністративним судом.

Тому дії ОСОБА_18 також можуть вказувати на приховування, знищення чи заволодіння поданими мною документами в рамках судових справ №№ 320/51469/24, 320/52259/24 та 320/59752/24, шляхом зловживання службовим становищем, здійснюючи свої повноваження всупереч інтересам служби.

Враховуючи викладене, в діяннях голови Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_18 містяться ознаки корупційного кримінального правопорушення, передбаченого статтею 357 КК України, яке вчинене суб`єктом, визначеним у пункті 1 частини 5 статті 216 КПК України, шляхом зловживання службовим становищем (містить складові предметної підсудності для Вищого антикорупційного суду).

У заяві про кримінальне правопорушення було висловлене прохання повідомити за результатами її розгляду на мою адресу електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_2». До цього часу інформації щодо внесення відомостей до ЄРДР з боку уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора мені не надходило.

Водночас, з Офісу Генерального прокурора надійшов примірник листа від 23.05.2025 про те, що моя заява щодо незаконних дій посадових осіб та суддів Київського окружного адміністративного суду надіслана за належністю до Київської міської прокуратури для організації розгляду та повідомлення автора у встановлені законодавством строки (№ 31/5/1-44299ВИХ-25 від 22.05.2025; додається).

По цей час інформації з Київської міської прокуратури мені не надходило.

Тому, з незрозумілих для мене причин, в порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, які приписують, що «Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування; а також через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР», протягом доби не внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочате досудове розслідування».

2.2. В судове засідання попри здійснений належним чином виклик скаржник не прибув, не надіславши з цього приводу будь-яких заяв, та телефоном повідомив секретаря про відсутність такого наміру. Тому, з метою дотримання розумних строків судового провадження, слідчий суддя визнав можливим здійснити судовий розгляд без участі скаржника. Відповідно до частини 4 статті 107 КПК фіксування судового розгляду скарги за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Представник ОГП як орган, гіпотетична бездіяльність якого оскаржувалось, попри належним чином повідомлення про судове засідання в таке не прибув, що відповідно до частини 3 статті 306 КПК не перешкоджало судовому розгляду.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Частиною 1 статті 11 КК визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а згідно з частиною 1 статті 2 КК, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) суб`єкт; 4) суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг 5з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Пунктом 1 розділу 2 чинного Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 17.08.2023 №231 зі змінами, визначено, що до Реєстру вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність тощо.

Згідно з пунктом 2 глави 3 розділу ІІ цього Положення відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правового висновку, зробленого у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (ККС ВС) від 30.09.2021 в справі № 556/450/18, «підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею КК. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке зініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

3.2. Згідно із частиною 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а згідно з частиною 2 статті 303 КПК скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

Зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Системне тлумачення статей 214 і 303 КПК свідчить, що предметом судового контролю слідчим суддею може бути бездіяльність уповноваженого органу досудового розслідування у формі невнесення відомостей до ЄРДР після отримання належно обґрунтованої заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, що передбачає такі обов`язкові ознаки: 1) належним заявником до органу досудового розслідування належним чином подана заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення із викладом вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) після отримання такої заяви чи повідомлення слідчим чи прокурором не внесено у визначений законом строк відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

3.3. Відповідно до частини 1 статті 304 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 19.05.2025 скаржник направив електронною поштою адресату з назвою "ОГП_КОАС_357_376_1_376_19.05.25 .pdf.xml" заяву про кримінальне правопорушення, відтак скаржником дотримано визначений КПК строк на подання скарги.

3.4. Норми, які відносять справи до предметної підсудності ВАКС визначаються статтею 33-1 КПК із урахуванням статті 216 КПК.

Згідно із статтею 33-1 КПК, ВАКС підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК (а саме такими вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу. Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК. Слідчі судді ВАКС здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності ВАКС відповідно до частини 1 цієї статті.

Частиною 5 статті 216 КПК визначено, що детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 КК, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) кримінальне правопорушення вчинено: Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Директором Бюро економічної безпеки України, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; - державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»; - депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; - суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»; - особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище; - військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; - керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 КК, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 КК, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 КК, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 КК або у пункті 1 цієї частини.

3.5. Кримінальні правопорушення, передбачені статтями 376 та 376-1 КК не належать до підсудності ВАКС.

Кримінальне правопорушення. передбачене статтею 357 КК, формально належать до корупційних кримінальних правопорушень, проте лише у випадку його вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та передбачає кримінальну відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, або незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом -

Об`єктом злочину за статтею 357 КК є встановлений законодавством порядок обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а також права і законні інтереси громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення. Предметом злочину є: 1) офіційні документи, у т. ч. електронні, штампи, печатки; 2) приватні документи, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності (частини 1 і 2); 3) паспорт або інший важливий особистий документ (частина 3). Об`єктивна сторона злочину може бути виражена у таких альтернативних діях відносно предметів злочину: викрадення, привласнення, вимагання, заволодіння шляхом шахрайства, заволодіння шляхом зловживання службовим становищем, знищення, пошкодження, приховування, або у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом чи іншим особистим документом. Злочин є закінченим з моменту вчинення зазначених дій (частина 1) або з моменту фактичного заволодіння особистим документом (частини 3). Суб`єкт злочину загальний. Якщо дії вчинялися шляхом зловживання службовим становищем, суб`єктом злочину може бути лише службова особа. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, а за частиною 1 статті 357 - ще і мотивом: корисливий мотив або інші особисті інтереси. Якщо, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння власністю, винна особа не має умислу на заволодіння особистим документом, відповідальність статтею 357 КК виключається.

Разом з тим, зі змісту заяви і скарги не вбачається жодної ознаки підсудності ВАКС, передбаченої пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК.

Окрім того, скаржник, хоч і заявляв про вчинення корупційного кримінального правопорушення, проте не навів будь-яких переконливих аргументів, які б у своїй сукупності доводили б реальне існування ознак такого кримінального правопорушення у формі зловживання службовим становищем, яким визнається не будь-яке діяння службової особи, а лише таке, яке обумовлене її службовим становищем і пов`язане зі здійсненням нею своїх службових (владних) повноважень.

Ба більше, скаржник посилається на вчинення кримінальних правопорушень, проте викладені обставини щодо, на думку скаржника, неправильних процесуальних дій суддів Київського окружного адміністративного суду (КОАС), взагалі не свідчать про їх ймовірність і доводи скаржника не потребують перевірки засобами кримінального процесу, а тому такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

3.6. Слідчий суддя також зазначає, що із змісту скарги вбачається виключно незгода скаржника із діями службових осіб КОАС та ухваленими судовими рішеннями, що само по собі аж ніяк не свідчить про вчинення кримінальних правопорушень.

Загалом ініціювання скаржником кримінального переслідування службових осіб КОАС має ознаки наміру використання самого факту гіпотетичного внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень та подальшого здійснення досудового розслідування, під час якого будуть обмежуватись права та свободи таких осіб, винятково із метою тиску на них.

Також подання необґрунтованих заяв про вчинення суддями кримінальних правопорушень може мати ознаки протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначену статтями 126 та 129 Конституції України, внаслідок порушення конституційних гарантій незалежності суддів, що є основною передумовою функціонування самостійної й авторитетної судової влади, здатної забезпечити об`єктивне та безстороннє правосуддя, ефективно захистити права і свободи людини і громадянина. Принцип незалежності суддів означає процесуальну діяльність під час здійснення правосуддя в умовах, що виключають сторонній вплив на суддів.

Частиною 1 статті 376 КК передбачено кримінальна відповідальність за втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, та частиною 2 статті 376 передбачені кваліфікуючі ознаки - перешкоди запобіганню кримінальному правопорушенню чи затриманню особи, яка його вчинила, або вчинені особою з використанням свого службового становища, - що карається позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Конституційний Суд України (КСУ) у рішенні від 01.12.2004 №19-рп/2004 в справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин 1,2 статті 126 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно - правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь - який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Крім того, КСУ в рішенні від 11.06.2020 в справі №7-р/2020 у справі за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України зокрема зазначив, що в статті 375 КК не встановлено критеріїв, за якими можна визначити, який вирок, рішення, ухвала або постанова судді (суддів) є «неправосудними», а також не розкрито змісту сполучення слів «завідомо неправосудний», що уможливлює неоднозначне розуміння складу злочину, кваліфікацію якого здійснено за цією нормою. Формулювання диспозиції статті 375 КК допускає можливість зловживання нею при вчиненні органами досудового розслідування дій, що мають наслідком притягнення до кримінальної відповідальності судді лише за факт постановлення ним судового рішення, яке, за суб`єктивним розумінням слідчого, прокурора або будь-якої іншої особи, є «неправосудним» (зокрема, у разі незгоди з цим рішенням). З огляду на наведене, КСУ визнав, що стаття 375 КК суперечить частині 1 статті 8 Конституції України, оскільки будь-яке кримінальне обвинувачення щодо судді має ґрунтуватися на приписах кримінального закону, що є достатньо чіткими, зрозумілими, однозначними та передбачними, за умови встановлення гарантій, які забезпечують незалежність судді при здійсненні правосуддя.

3.7. Відповідно до частини 2 статті 307 КПК, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Дослідивши та оцінивши відомості, наведені у скарзі і заяві про вчинення кримінального правопорушення, судом не встановлено будь-яких об`єктивних та суб`єктивних ознак складів корупційних кримінальних правопорушень, тому скаржником не доведено обов`язок посадових осіб ОГП внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення та як наслідок бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за наслідками надходження заяви про кримінальні правопорушення, й тому в задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись статтями 33-1, 216, 303-309, 369-372, 532 КПК суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ________________