ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 апеляційні скарги прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000779 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей,не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,особи з інвалідністю 1 групи, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України -,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2025 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України та йому призначене покарання:

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинаеня менш суворого покарання більш суворим остаточно призначене ОСОБА_6 покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

До вступу вироку в законну силу залишено обвинуваченому запобіжний захід у виді застави.

Провадження№11-кп/822/138/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч.1 ст.263, ч.2 ст.307,

ч.3 ст.307 ККУкраїни Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Ухвалено обчислювати початок строку відбування покарання з моменту його фактичного затримання після звернення вироку суду до виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» з 03 липня 2024 року по 16 серпня 2024 року.

Вирішено долю речових доказів, процесуальних витрат та внесеної застави.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.04.2024 року.

На вказаний вирок надійшли апеляційні прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор у апеляційній скарзі вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, шо санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, однак суд при призначенні покарання ОСОБА_6 за цією статтею не застосував такий обов`язковий вид додаткового покарання як конфіскація майна.

Просить скасувати вирок районного суду, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла; за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

Захисник ОСОБА_10 у апеляційній скарзі просить змінити вирок в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що районний суд мав всі підстави для застосування при призначенні обвинуваченому покарання вимог ст. 69 КК України.

За твердженням апелянта,суд не врахував, що обвинувачений,який вживає наркотичні засоби, після скоєних кримінальних правопорушень з метою реабілітації та лікування від наркотичної залежності добровільно пройшов курс лікування в наркодиспансері.

Зауважує, що обвинувачений є інвалідом 1-ї групи та потребує постійного стороннього догляду та допомоги, проживає з мамою, яка є пенсіонеркою та інвалідом 3-ї групи.

Вказує, що ОСОБА_6 є батьком двох неповнолітніх дітей, 2011 та 2013 року народження.

Також захисник твердить, що в діях ОСОБА_6 відсутній системний характер щодо реалізації наркотичних засобів та його дії не завдали жодних матеріальних збитків.

Наведені обставини вважає достатніми для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, дослідивши матеріали провадження в межах апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Районним та апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 у невстановлені час та місці незаконно,у порушення порядку,встановленого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 та наказом МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів`придбав, переніс та зберігав з метою подальшого збуту одну ручну осколкову гранату РГО із маркуванням «РГО А-ІХ-І» із запалом УДЗ до ручної осколкової гранати із маркуванням «УДЗ 334-44-85», яка відноситься до бойових припасів та вибухових пристроїв промислового виготовлення, яку зберігав прикопаною у землі поблизу будинку по вул.Руській 231 у м.Чернівці та 21.02.2024 о 18:26 год. без передбаченого законом дозволу, перебуваючи за адресою: м. Чернівці, вул.Руська, 231, за кошти в сумі 100 (сто) доларів США збув її ОСОБА_11 .

Окрім того, при невстановлених обставинах ОСОБА_6 , незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав, переніс та зберігав тротилову шашку із маркуванням «тротиловая шашка 200 г 80-5-91»,яка містить в собі вибухову речовину - тротил,загальною масою 194,4 г. по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 06 год. 42 хв. 03.07.2024,коли вона була виявлена у вилучена під час проведення обшуку.

Далі,при невстановлених обставинах ОСОБА_6 , незаконно,без передбаченого законом дозволу придбав, переніс та зберігав 95 патронів калібру 5,6 мм,що є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,6 мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, призначеними для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,6 мм (ТОЗ-8М, ТОЗ-16 та ін.) по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту виявлення і вилучення їх під час обшуку о 06 год. 42 хв. 03.07.2024.

Таким чином, ОСОБА_6 придбав, зберігав та збув вибухові речовини, бойові припаси,вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України

Крім того, ОСОБА_6 при невстановлених обставинах незаконно придбав та зберігав при собі до 11:40 год. 14.05.2024, з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,7035 г.

14.05.2024 об 11:40 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м.Чернівці, вул.Сагайдачного, 77, за кошти в сумі 500 грн. збув ОСОБА_12 прозорий полімерний zip-пакет із вмістом кристалічної речовини світлого кольору, яка відповідно до висновку експерта містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,7035 г.

Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних психотропних речовин.

Окрім того, ОСОБА_6 при невстановлених обставинах незаконно повторно придбав, переніс та зберігав з метою збуту по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 06 год. 42 хв. 03.07.2024: психотропну речовину - 2С-В (4-бром-2,5-диметоксифенетиламін), обіг якої обмежено масою 0,0104 г; особливо небезпечну психотропну речовину - 4-ММС (4-метилметкатинон), обіг якої заборонено масою 0,0070 г; наркотичний засіб - бупренорфін, обіг якого обмежено масою 0,0042 г.; особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено масою 0,855 г; особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», обіг якої заборонено, у 2 прозорих полімерних zip-пакетах із залишками, 21 фасованому прозорому полімерному zip-пакеті та 3 ємностях загальною масою 23,5782 г., що є особливо великим розміром,які були вилучені під час проведення обшуку.

Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин,повторно,у особливо великих розмірах.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки у поданих апеляційних скаргах не оспорюється доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить у вироку обгрунтування на підтвердження таких висновків суду першої інстанції.

Даючи оцінку доводам прокурора,судова колегія виходить із наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції таких вимог не дотримався.

Твердження прокурора у апеляційній скарзі про неправильне застосування районним судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за ч. 2 ст. 307 КК України є слушним.

Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Отже,таке додаткове покарання є обов`язковим згідно санкції та суд мав право не застосовувати це покарання, лише застосувавши вимоги ст.69 КК України.

Разом із тим, районний суд дійшов висновку та вказав у вироку,що підстави для застосування ст.69 КК України відсутні,однак не призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна,що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки таке кримінальне правопорушення є умисним злочином,вчиненим із корисливих мотивів,судова колегія вважає слушними доводи прокурора про необхідність призначення такого додаткового покарання обвинуваченому за ч.2 ст.307 КК України.

Отже,апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити,скасувати вирок в частині призначення покарання відповідно до ст.ст.409,413,420 КПК України та призначити обвинуваченому додаткове покарання за ст.307 ч.2 КК України у виді конфіскації майна,крім житла.

Перевіряючи доводи захисника,судова колегія враховує,що згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд у кожному випадку повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини його вчинення та наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судова колегія вважає,що таких вимог районний суд при призначенні покарання за ст.307 ч.3 КК України не дотримався.

Апеляційний суд враховує,що таке кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином.

Разом із тим,суд 1 інстанції лише формально вказав,однак не повною мірою зважив,що ОСОБА_6 є особою з інвалідністю 1 групи ( посвідчення на а.с.79 т.2)

Згідно висновку і заключення ЛКК №3286/46, ОСОБА_6 має порушення функцій організму,через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись і самообслуговуватись та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та допомоги(а.с.174-175 т.3).

Стан здоров`я обвинуваченого,який є особою з інвалідністю 1 групи,судова колегія визнає обставиною,що пом`якшує покарання.

Поза належною увагою районного суду залишилась та обставина, що обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2011 та 2013 року (свідоцтва про народження на а.с.213,214 т.3),а його мати є-пенсіонеркою ІНФОРМАЦІЯ_2 та особою з інвалідністю 3 групи (а.с.173 т.3) .

Окрім того, обвинувачений добровільно пройшов курс лікування у спеціалізованому закладі, що свідчить про його бажання позбавитись від наркотичної залежності (виписка на а.с.197 т. 3).

Висновок суду,що така обставина негативно характеризує обвинуваченого,судова колегія вважає неправильним.

У цій справі наявні декілька обставин,що пом`якшують покарання ОСОБА_6 ,який щиро розкаявся у скоєному,активно сприяв розкриттю злочинів,є особою з інвалідністю 1 групи.

Обставинами,що пом`якшують покарання суд визнав і те,що ОСОБА_6 повністю визнав вину,одружений,не судимий.

Прокурор апеляційну скаргу в цій частині не подавав.

Обставин, які би обтяжували покарання, судом не встановлено.

Судова колегія вважає,що наявність декількох обставин,які пом`якшують покарання за відсутності обтяжуючих обставин,дані про особу обвинуваченого,який є особою з інвалідністю 1 групи,має на утриманні 2 неповнолітніх дітей,раніше не судимий,повністю визнав вину і щиро розкаявся,має міцні соціальні зв`язки у сукупності істотно знижують ступінь фактичної тяжкості злочину,передбаченого ч.3 ст.307 КК України та дають підстави для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні основного покарання у виді позбавлення волі за цим законом і задоволення апеляційної скарги захисника.

Саме таке покарання буде справедливим,необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409,413,418,420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.02.2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч.2 ст. 307 КК України у виді 6(шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла,

-за ч.1 ст.263 КК України -у виді 3(трьох) років позбавлення волі,

-за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді 6(шести) років 1(одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 6(шести) років 1(одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий Судді

--------------------- --------------------- ---------------------

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3