Справа № 496/3716/25
Провадження № 1-кп/496/566/25
У Х В А Л А

повний текст

25 червня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002077 від 05.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке обґрунтовано закінченням строку тримання під вартою обвинуваченого 27.06.2025 року.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Крім того, існують ризики передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, що передбачено за вказаний злочин, у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватись від суду. Обвинувачений може здійснити дії, пов`язанні з впливом на свідків, які змінять свої показання. ОСОБА_4 є військовослужбовцем, який має навички використовування зброї, немає постійного місця роботи, за місцем проживання характеризується незадовільно. Таким чином, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшились, не відпали, що виключає застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та просив відмовити у його задоволені, оскільки ризики, визначені прокурором не обґрунтовані. Обвинувачений є військовослужбовцем, який з перших днів вступив до лав ЗСУ, визнає провину, тому просить домашній арешт.

Обвинувачений підтримав захисника.

Суд, вивчивши клопотання прокурора, заслухавши заперечення захисника, обвинуваченого, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд, додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За змістом ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Беручи до уваги позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за інкриміновані дії підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доцільність продовження строку перебування під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, визначає вірогідність переховування від суду і цей ризик не змінився. Крім того, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, та сам характер злочинних дій, за які він обвинувачується, вказує на той факт, що він може вчиняти дії спрямовані на зміну свідками їх свідчень, у разі звільнення обвинуваченого з-під варти.

При цьому, суд не погоджується з клопотанням прокурора в частині посилання на його незадовільну характеристику, оскільки таких доказів стороною обвинувачення до клопотання не додано.

Практика Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених до справи матеріалах.

Відповідно ч 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, у вигляді тримання під вартою.

Суд при цьому констатує, що нові ризики не з`явились, та старі, які стали підставою для обрання та в подальшому для продовження тримання під вартою не змінились та не відпали.

Відповідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 23, 176, 177, 178, 183, 331, 371, 372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 25 червня 2025 року по 23 серпня 2025 року, включно.

Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання та для вручення обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 30 червня 2025 року о 10:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1