ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2860/21 Номер провадження 11-кп/814/82/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження № №0000041, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_9 (зі змінами), потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.11.2021 відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працюючого: ПП «Гордовий», менеджер з продажу, одруженого, на утриманні має неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА :

Цим вироком ОСОБА_11 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_13 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За вироком суду, 26.01.2021 приблизно о 17 годині, в темний час доби, за похмурої погоди, під час дощу, по мокрому асфальтобетонному покриттю дороги пров. Льва Толстого м. Кременчука Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони перехрестя пров. Л.Толстого та вул. Ватутіна в напрямку перехрестя пров. Л.Толстого та просп. Свободи, наближаючись до будинку № 28, який розташований перпендикулярно проїзній частині, праворуч стосовно напрямку руху автомобіля, керуючи автомобілем марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_11 , який перевозив у якості пасажирів: на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

На той момент в межах смуги руху водія ОСОБА_11 , навпроти тильної сторони будинку № 28, в крайньому правому положенні розташовувався припаркований легковий автомобіль, який відповідно створював перешкоду для руху водія ОСОБА_11 . Крім того в межах зустрічної смуги руху, навпроти тильної сторони будинку № 28, а відповідно навпроти вищевказаного припаркованого автомобіля, в крайньому положенні своєї смуги руху, поблизу краю проїзної частини дороги, в колоні один за одним знаходилося два припаркованих легкових автомобіля, які обмежували оглядовість проїзної частини та узбіччя ліворуч стосовно напрямку руху водія ОСОБА_11 .

В цей час до проїзної частини дороги пров. Л.Толстого, поза межами пішохідного переходу, ліворуч стосовно напрямку руху водія ОСОБА_11 , а відповідно за задньою частиною дальнього припаркованого автомобіля з вищевказаної колони, які обмежували оглядовість, не маючи на зовнішньому одязі світлоповертальних елементів, рухаючись по діагоналі з ліва на право в межі проїзної частини вийшла пішохід ОСОБА_16 , яка почала перетинати проїзну частину дороги вказаного провулку.

В подальшому водій ОСОБА_11 з метою дотримання безпечного бокового інтервалу з припаркованими автомобілями по обидві сторони, об`їжджаючи перешкоду автомобіль, який розташовувався в межах його смуги руху, виконав маневр перестроювання ліворуч та продовжуючи рух, рухаючись зі швидкістю 25.7 км/год, порушив вимоги п. 12.3. «Правил дорожнього руху України», в межах своєї смуги руху, маючи можливість виявити пішохода з моменту появи в полі його зору та шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, не вжив заходів до зниження швидкості та допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на праву бокову частину тулубу пішохода, яка в цей час рухалася в межах проїзної частини дороги. В свою чергу пішохід ОСОБА_16 порушила вимоги п. 4.4., п. 4.7., п. 4.8., п. 4.10., п. 4.14. (а).

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_16 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до реанімаційного відділення Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де 27.01.2021 від отриманих травм померла.

У поданих апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_11 , захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (зі змінами, внесеними обвинуваченим) просять вирок відносно ОСОБА_11 змінити, застосувавши до нього ст.75 КК України та звільнити від відбування основного покарання з випробуванням.

Зазначають, що під час розгляду справи у суді першої інстанції добросовісно помилявся у своїй невинуватості у вчиненому злочині, зараз визнає свою вину та щиро розкаюється, а також вважає, що під час ДТП грубих порушень ПДР не допускав, сприяв розкриттю злочину, брав участь у слідчих діях, виклики до слідчого не ігнорував.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_7 у своїх апеляційних скаргах просять ухвалити новий вирок відносно ОСОБА_11 , яким призначити останньому більш суворе покарання в межах ч.2 ст.286 КК України. Зазначають, що ОСОБА_11 під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненому не визнав, перед потерпілими не вибачився, завдану шкоду не відшкодував.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження з приводу апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України,апеляційним судомне переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_11 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Твердження в апеляційних скаргах сторони захисту про призначення йому покарання не пов`язаного з реальним його відбуттям, та апеляційні вимоги потерпілих про необхідність призначення ОСОБА_11 більш суворого покарання за вчинене є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Із мотивувальної частини вироку вбачається,що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, який є раніше не судимою особою, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Судом не залишено поза увагою також і порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, що призвело до непоправних наслідків смерті потерпілої, вину у вчиненому визнав у суді апеляційної інстанції тільки під тягарем доказів, досліджених районним судом, у зв`язку з чим прийшов до правильного висновку про необхідність призначення реального основного покарання за скоєне у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді права керувати транспортними засобами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_11 ст.75 КК України є неможливим та суперечить загальним засадам призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_11 не є надмірно суворим або м`яким, а тому колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку та застосування до обвинуваченого ст.75 КК України та ухвалення нового вироку з призначенням більш суворого покарання за вчинене.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , (зі змінами), потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.11.2021 відносно ОСОБА_11 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4