Справа № 202/7183/25
Провадження № 1-кс/202/5399/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 , про арешт майна, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 19.07.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001243, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на автомобіль Toyota р.н. НОМЕР_1 , з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на те, що 19.07.2025 близько 16:40 годині водій ОСОБА_6 1953 р.н. керуючи автомобілем Toyota р.н. НОМЕР_1 при здійсненні маневру розвороту ліворуч, по вул. Фрунзе поблизу буд. 20 в смт. Слобожанському, Дніпровського району, Дніпропетровської області в бік пр. Слобожанського, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 1957 р.н. який перетинав проїзну справа наліво відносно руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу.

19.07.2025 року в ході проведення огляду місця пригоди вилучено автомобіль Toyota р.н. НОМЕР_1 . Власник: ОСОБА_3 н.т. НОМЕР_2 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_3 , та направлено для зберігання на майданчик тимчасового тримання ТЗ ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

19.07.2025 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001243 з правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

19.07.2025 року автомобіль Toyota р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в заяві вказала, що клопотання підтримує.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив передати йому транспортний засіб на відповідальне зберігання, оскільки він має захворювання та йому необхідно їздити до медичного закладу на лікування.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив відмовити у його задоволенні.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно вилучено 19.07.2025.

Клопотання про арешт майна було направлено до суду засобами поштового зв`язку 22.07.2025, тобто в межах строку, визначеного ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що СВ ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001243 від 19.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 19.07.2025 близько 16:40 годині водій ОСОБА_6 1953 р.н. керуючи автомобілем Toyota р.н. НОМЕР_1 при здійсненні маневру розвороту ліворуч, по вул. Фрунзе поблизу буд. 20 в смт. Слобожанському, Дніпровського району, Дніпропетровської області в бік пр. Слобожанського, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 1957 р.н. який перетинав проїзну справа наліво відносно руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу.

19.07.2025 в ході проведення огляду місця події оглянуто та вилучено автомобіль Toyota р.н. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 19.07.2025 року автомобіль Toyota р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження, оскільки він зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_3 , та направлено для зберігання на майданчик тимчасового тримання ТЗ ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що транспортний засіб Toyota р.н. НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом та має доказове значення у даному кримінальному провадженні і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Тоді як слідчим та прокурором не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності користування транспортним засобом, а також те, що вказане обмеження відповідає завданням кримінального провадження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні слід накласти арешт на транспортний засіб Toyota р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом, однак без позбавлення права володіння та користування своїм майном власником, що не буде перешкоджати повному і всебічному досудовому розслідуванні, та не буде порушувати право власника на мирне володіння своїм майном.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні внесеному 19.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001243 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на транспортний засіб Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , із забороною розпорядження та відчуження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Автомобіль Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1