Справа № 303/4836/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника- адвоката ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/289/24 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, працюючого директором ТОВ «Краб-Буд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2024 року визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_5 строк перебування його під вартою з 29 березня до 31 березня 2023 року, всього 3 (три) дні.

Запобіжний у виді застави в розмірі 80 520 гривень залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, сплачену згідно квитанції № АТ «КОМІНВЕСТБАНК» від 31 березня 2023 року, повернути заставодавцю, ОСОБА_9 (р.н., РНОКПП НОМЕР_1 ).

Вирішено долю речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в загальному розмірі 13 384 (тринадцять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні (одержувач: ГУК у Зак.обл/Мукачівська тг/24060300, р/рахунок № UA0007383, код ЄДРПОУ - 37975895, назва банку - Казначейство України).

Згідно з вироком, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_5 29 березня 2023 року, близько 09 години 20 хвилин, перебуваючи на вулиці Бенедиківська у селі Ракошино Мукачівського району, навпроти будинку №5, що є місцем загального користування, публічним та громадським місцем, затіяв сварку з ОСОБА_10 з причини пошкодження ним бруківки біля будинку №5 на вказаній вулиці, в ході якої з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у нахабно виявленому та зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, поводячись зухвало та нахабно, почав голосно ображати потерпілого ОСОБА_10 та інших працівників ТОВ «ПБС» нецензурною лайкою, погрожуючи останнім фізичною розправою, звільненням з місця роботи та застосуванням зброї у випадку негайного не усунення пошкодження бруківки.

В подальшому, ОСОБА_5 , жодним чином не реагуючи на будь-які спроби, намагання ОСОБА_10 та зауваження інших працівників ТОВ «ПБС» заспокоїти останнього, припинити вчиняти хуліганські дії, запевнення добровільного усунення пошкоджень бруківки, мирного вирішення даного конфлікту, в тому числі з пропозицією надання грошової компенсації за пошкодження, з метою продовження та ускладнення конфлікту, повернувся до свого домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , де взяв мисливський карабін моделі «ОП АКМС», який згідно висновку експерта від 26.05.2023, є нарізною вогнепальною зброєю та через декілька хвилин зі зброєю в руках повернувся знову на вулицю, де демонструючи всім оточуючим свою зверхність, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, нахабно та зухвало поводячись та грубо порушуючи громадський порядок, діючи з прямим умислом, демонстративно підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , який в той час знаходився за кермом фрезерувального транспортного засобу, та направивши дуло мисливського карабіну в напрямку потерпілого, цілячись в останнього, наказав заглушити двигун вказаної дорожньо-ремонтної техніки та вийти з кабіни, після чого голосно висловлюючись нецензурною лексикою, цинічно знущаючись, демонстративно наказав потерпілому ОСОБА_10 встати перед ним на коліна та негайно попросити вибачення.

Почувши відмову ОСОБА_10 виконати це, ОСОБА_5 , демонструючи явну зневагу та свою зухвалу зверхність з мотивів явної неповаги до суспільства, відвівши мисливський карабін трохи в сторону, здійснив один постріл з карабіну в землю біля ніг потерпілого ОСОБА_10 , а через деякий час, після виклику працівників поліції на місце події та у присутності працівників СРПП ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області наніс один удар ногою у область паху потерпілого.

Особлива зухвалість та винятковий цинізм дій ОСОБА_5 полягали в умисних діях, що грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, цинічним знущанням з потерпілого ОСОБА_10 та нанесення йому побоїв, поєднані з демонстративною зневагою із використанням та застосуванням вогнепальної зброї, а також призвели до тимчасового зупинення робіт з капітального ремонту дороги ТОВ «ПБС», тобто нормальної діяльності даного підприємства

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України, а саме, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Прокурор в апеляційній скарзі не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає, що оскаржуваний вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити покарання у виді 5 позбавлення волі.

Не погоджуючись із даним вироком захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати та ухвалити новий вирок, яким виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення із застосуванням вогнепальної зброї, спеціально пристосованої для нанесення тілесних ушкоджень. Перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 4 ст.296 на ч.1 ст.296 КК України. Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього обовязки відповідно до ст.76 КК України.

До початку розгляду справи по суті, адвокат ОСОБА_6 надав клопотання про зміну апеляційної скарги. Вказує, що на час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 фактичні обставини справи визнав повністю, вживав активні заходи щодо відшкодування шкоди, заподіяної потерпілому, що свідчить про його щире каяття у вчиненому. Також судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано, що ОСОБА_5 є одруженим та на момент ухвалення оскаржуваного рішення мав на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких і на момент апеляційного розгляду є неповнолітніми, а одна навчається в навчальному закладі і, яку ОСОБА_5 , в силу чинного сімейного законодавства, утримує до закінчення нею навчання.

Просить змінити вирок Мукачівського міськрайонного суду від 22.05.24 стосовно ОСОБА_5 , пом`якшивши призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, шляхом застосування до цього покарання статті 75 КК України. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі, якщо останній протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які підтримали зміни до апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої сторони, неявка якої, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: потерпіла сторона належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від них не надходило.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

На час апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 фактичні обставини справи визнав повністю, вживав активні заходи щодо відшкодування шкоди, заподіяної потерпілому, що свідчить про його щире каяття у вчиненому.

В той же час, внаслідок системного аналізу вироку суду першої інстанції встановлено, що хоча оскаржуване судове рішення загалом і відповідає приписам ст. 370 КПК України, проте підлягає зміні в частині призначення обвинуваченому покарання, з огляду наступне.

Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції вказав, що врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України є тяжким, відомості ості про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, та прийшов до переконання про необхідність призначення обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Проте, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 не були у повній мірі досліджені обставини справи, що могли вплинути на призначення йому покарання відповідно до норм діючого законодавства.

Частиною 2 ст.50 КК України регламентовано, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Натомість судом першої інстанції, у повній мірі вказані положення враховані не були, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 до нього не було застосовано закон, який, на думку колегії суддів мав би підлягати застосуванню.

Водночас, колегія суддів бере до уваги також той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, є одруженим та на момент ухвалення оскаржуваного рішення мав на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких і на момент апеляційного розгляду є неповнолітніми, а одна навчається в навчальному закладі. За час проведення судового розгляду ОСОБА_5 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, проявив щиросердне розкаяння. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого також не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Верховний Суд у своїй постанові від 07 листопада 2018 року по справі № 297/562/1 висловив таку позицію, що реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

На підставі викладеного, а також враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу винного, колегія суддів вважає за можливе призначити останньому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк, достатній для того, щоб він довів своє виправлення.

Отже, згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання відносно останнього положень ст. 75 КК України та звільненням його від кримінальної відповідальності з іспитовим строком на 2 роки, який буде необхідним і достатнім для виправлення останнього, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2024 року відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст.75 КК України, - звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки і покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді