Справа №463/5014/24
Провадження №1-кс/463/6473/25
У Х В А Л А

про скасування арешту майна

29 липня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000392 від 18 квітня 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, -

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах власника майна ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешт на майно, накладеного ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 червня 2024 року у справі №463/5014/24, а саме: об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101, житловий будинок площею 247,6 кв.м. з ділянкою (кадастровий номер :05:003:0050) за адресою: АДРЕСА_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку, реєстраційний номер майна 101 площею 247,6 кв.м. та земельної ділянки кадастровий номер :05:003:0050 за адресою: АДРЕСА_1 , із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно останньому стало відомо, що на зазначені будинок та земельну ділянку накладено арешт ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 червня 2024 року у справі №463/5014/24. Слідчий суддя постановляючи дану ухвалу виходив з того, що ОСОБА_6 протиправну діяльність здійснював протягом тривалого часу, що дає підстави вважати, що майно, яке було набуте ним за вказаний період та в подальшому передано у власність іншим особам, в тому числі членам його сім`ї, та яким він може продовжувати фактично користуватись, може бути таким, що придбане за кошти, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, а відтак підлягатиме спеціальній конфіскації відповідно до ст. 96-2 КК України. Водночас слідчим суддею встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0257 га, на якій розміщений вищевказаний будинок, були придбані цивільною дружиною ОСОБА_6 - ОСОБА_10 та в подальшому відчужені ОСОБА_5 . Тому слідчим суддею було зроблено висновок про необхідність накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Водночас вважає, що арешт на зазначене нерухоме майно, належне ОСОБА_5 підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0257 га, на якій розміщений вищевказаний будинок на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 15 вересня 2023 року, укладеного із ОСОБА_10 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим №506. Вказує, що повну вартість будинку та земельної ділянки було оплачено ОСОБА_5 до укладення договору, що підтверджується підписанням договору повноважним представником продавця. Нотаріусом було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на зазначене нерухоме майно, а представником продавця передано ОСОБА_5 ключі від будинку та технічну документацію на нього. Після придбання будинку ОСОБА_5 вступив у право власності, розпочав проведення ремонтних робіт, що підтверджується актами виконаних робіт та видатковими накладними на придбання будівельних матеріалів. Дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_12 оплачує комунальні послуги за спірний будинок, що підтверджується довідкою AT «ПРИВАТБАНК». Вказує, що на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, законність набуття права власності ОСОБА_5 в суді ніким не оспорюється. Стверджує, що ОСОБА_5 не знайомий із ОСОБА_6 та не мав із ним жодних домовленостей щодо спірного нерухомого майна, як і не знав про фактичні шлюбні відносини ОСОБА_6 із продавцем ОСОБА_10 . Будинок та земельна ділянка були придбані за участі представника продавця - ОСОБА_13 , яка є приватним нотаріусом ЛМНО, почесним консулом Німеччини з високим рівнем ділової репутації. Тому вважає, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем будинку за адресою: АДРЕСА_1 в та земельну ділянку площею 0,0257 га, на якій розміщений вищевказаний будинок.

Окрім того звертає увагу на те, що при вирішенні питання про арешт майна у кримінальному провадженні слідчий суддя повинен враховувати можливість спеціальної конфіскації майна та відповідно до ч. 5 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача. Враховуючи наведене вважає, що до належного ОСОБА_5 будинку та земельної ділянки не може бути застосована спеціальна конфіскація, що є підставою для скасування арешту. Вказує, що факт необгрунтованого накладення арешту на майно ОСОБА_5 є непропорційним втручанням у його право власності та створює перешкоди у вільному використанні свого майна. ОСОБА_5 як власник змушений сплачувати податок за нерухоме майно, нести інші обов`язкові витрати, пов`язані з утриманням нерухомості, зокрема сплачувати комунальні платежі та водночас є позбавлений можливості у повній мірі здійснювати своє право власності. На даний час немає підстав вважати, що наявна можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, на яке ухвалою слідчого судді було накладено арешт. В ухвалі про накладення арешту слідчим суддею також не визначено, яким саме ризикам такий арешт повинен запобігти. Звертає увагу на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває понад рік, за цей час жодного доказу причетності ОСОБА_5 чи продавця спірного майна ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень не здобуто, підозри вказаним особам не оголошено.

Матеріали клопотання були подані до Личаківського районного суду м. Львова 17 липня 2025 року, клопотання призначене до розгляду в судовому засіданні на 21 липня 2025 року, однак у такому за клопотанням прокурора розгляді клопотання було відкладено на 29 липня 2025 року.

В судовому засідання 29 липня 2025 року особа, що подала клопотання - представник власника майна ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з мотивів, викладених у такому, просив скасувати арешт.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засідання 29 липня 2025 року подав письмове заперечення, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 з огляду на те, що угода між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 укладена в умовах проведення обшуків на інших об?єктах нерухомості та накладення на них арешту, про які суспільству стало відомо через численні публікації в ЗМІ, під час проведення слідчих (розшукових) дій у даній справі. Вважає, що продаж оспорюваного майна значно нижче ринкової вартості, без пояснень причин - є свідченням фіктивності правочину та обидві сторони правочину мали або повинні були мати інформацію про зв?язок дотичність майна до осіб, які є учасниками кримінального провадження. Вказує, що арешт майна здійснено законно, з дотриманням вимог п. 2 ч. 2, ч. 4 ст. 170 КПК України, для забезпечення можливої спеціальної конфіскації, та на даний час обмежено лише право ОСОБА_5 відчужувати майно, інші правомочності - володіння, користування - не обмежені, а, отже, ОСОБА_5 не зазнає економічних втрат унаслідок застосованого обмежувального заходу. При цьому таке накладення арешту повністю узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України та практикою ЄСПЛ. В своїх поясненнях в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна заперечив з мотивів, викладених в письмовому запереченні.

Заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали клопотання, справ за клопотаннями про арешт майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Встановлено, що Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 18 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 червня 2024 року у справі №463/5014/24, провадження №1-кс/463/4835/24, за клопотанням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження накладено арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядження, в тому числі на майно ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ): об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101, житловий будинок (247.6 кв.м.) з ділянкою (кадастровий номер :05:003:0050) за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказану ухвалу слідчий суддя мотивував тим, що 17 червня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні керівником Львівської обласної прокуратури стосовно ОСОБА_6 складено та підписано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, котре скеровано останньому у відповідності до вимог ст.ст. 135, 278 КПК України. При цьому з клопотання та долучених до такого матеріалів вбачалась наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України. Згідно з аналітичною довідкою про результати аналізу матеріально-фінансового стану ОСОБА_6 останній впродовж періоду з 2009 по 2024 роки набув у власність об`єкти нерухомого майна на загальну суму 9391377 грн. Зокрема з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_6 було набуто право власності на ряд майна, яке протягом 2022 року лютого 2024 років було передано у власність іншим особам, в тому числі членам сім`ї, зокрема 27 липня 2022 року на підставі договору купівлі-продажу № 804 право власності на житловий будинок з ділянкою (кадастровий номер :05:003:0050) за адресою: АДРЕСА_1 в набула цивільна дружина ОСОБА_6 ОСОБА_10 , а з 15 вересня 2023 року на підставі договору купівлі-продажу №506 ОСОБА_5 набув право власності на вказаний житловий будинок з ділянкою.

Відтак слідчий суддя прийшов до висновку про те, що наведене вище, а також те, що з матеріалів кримінального провадження вбачалось, що ОСОБА_6 протиправну діяльність здійснював протягом тривалого часу, дає підстави вважати, що майно, яке було набуте ним за вказаний період та в подальшому передано у власність іншим особам, в тому числі членам його сім`ї, та яким він може продовжувати фактично користуватись, може бути таким, що придбане за кошти, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, а відтак підлягатиме спеціальній конфіскації відповідно до ст. 96-2 КК України.

Слідчий суддя оцінивши доводи клопотання прийшов до висновку про те, що сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому з матеріалів клопотання вбачалася наявність підстав вважати, що передане підозрюваним у власність інших осіб майно могло бути придбане за кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак підлягатиме спеціальній конфіскації. Потреби досудового розслідування виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йшлось в клопотанні прокурора. Завдання, для виконання якого прокурор звертається з клопотанням могло бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна. Метою накладення арешту на майно, є забезпечення спеціальної конфіскації. Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважав їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого прокурором у клопотанні, а Незастосування арешту майна могло привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню такого, оскільки воно може бути відчужене підозрюваною з метою уникнення покарання.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При цьому, як звертає увагу Верховний Суд у постанові від 29 травня 2024 року у справі № 910/5808/20, повинне існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Так відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою спеціальної конфіскації, а також забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

А ч. 4 вказаної статті Кодексу визначено, що гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18, від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц, від 6 липня 2022 року у справі №914/2618/16, від 21 вересня 2022 року у справі №908/976/19, не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону.

У рішенні від 30 червня 2022 року № 1-р/2022 у справі № 1-22/2020(391/20) за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України (щодо спеціальної конфіскації) Конституційний Суд України звернув уваги на те, що згідно з абзацом третім частини четвертої статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація не може бути застосована до того майна, яке перебуває у власності або добросовісному володінні. Конституційний Суд України дійшов висновку, що застосування спеціальної конфіскації припиняє не право власності або право добросовісного володіння майном, а незаконне та недобросовісне володіння, тимчасово набуте внаслідок вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, визначеного Особливою частиною КК України, тобто з порушенням приписів Конституції України та законів України, прав та інтересів учасників суспільних відносин.

Так з наданих представником власника майна разом з клопотанням документів вбачається, що 15 вересня 2023 року ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , від імені якої діяла ОСОБА_13 , було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим №506, на підставі якого ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в та земельну ділянку площею 0,0257 га, на якій розміщений вищевказаний будинок.

Згідно з даним договором продаж вчинено за домовленістю сторін за 3100000 грн., які повністю були оплачені покупцем продавцеві в особі представника до підписання договору, в тому числі продаж житлового будинку вчинено за 3000000 грн., продаж земельної ділянки вчинено за 100000 грн.

При цього з наданих актів виконаних робіт та видаткових накладних на придбання будівельних матеріалів від 2023 та 2024 років вбачається, що ОСОБА_5 здійснювалися у будинку ремонтні роботи.

А з наданої довідки AT «ПриватБанк» вбачається, що комунальні послуги за будинок за адресою: м. Львів, вул. М. Черемшини, 25в, протягом 2024-2025 років оплачували ОСОБА_12 та ОСОБА_5 .

Відтак, з наведеного вище вбачається, що хоч станом на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт спірного майна були наявні підстави вважати, що таке в подальшому може бути предметом спеціальної конфіскації, з наданих до клопотання про скасування арешту майна документів вбачається, що ОСОБА_5 набув право власності на вказане майно у ОСОБА_10 через представника останньої ОСОБА_13 , відсутні підстави вважати, що таке майно було набуто ним за ціну нижчу ринкової вартості, натомість встановлено, що таке набуто за ціну, що більше як в два рази перевищує ціну договору придбання вказаного майна попереднім власником, враховуючи курс гривні до іноземної валюти, в тому числі долара США. Також відсутні відомості, що йому було відомо, що дане майно могло бути одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, ОСОБА_5 після набуття вказаного майна здійснює безпосереднє користування таким майном.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що доказів пред`явлення підозри у даному кримінальну провадженні попередньому власнику спірного нерухомого майна, слідчому судді не надано, таких відомостей не повідомлено.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_5 придбав майно, що є предметом розгляду в судовому засіданні, 15 вересня 2023 року, відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 18 квітня 2024 року, тобто через сім місяців після придбання майна, арешт на майно накладено 24 червня 2024 року, клопотання про скасування арешту подано до суду 17 липня 2025 року. Під час судового розгляду 29 липня 2025 року стороною обвинувачення не наданого належних і допустимих доказів, не зважаючи на строки описані вище, щодо спростування доводів заявника з приводу добросовісності набуття нерухомого майна. Відтак спеціальна конфіскація не може бути застосована до того майна, яке перебуває у власності або добросовісному володінні. Застосування спеціальної конфіскації припиняє не право власності або право добросовісного володіння майном, а незаконне та недобросовісне володіння, тимчасово набуте внаслідок вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, визначеного Особливою частиною КК України, тобто з порушенням приписів Конституції України та законів України, прав та інтересів учасників суспільних відносин.

Також слідчий суддя звертає увагу, що хоча прокурор посилається в своїх запереченнях на наявність кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 25 березня 2022 року та вказує, що в такому було проведено обшуки на об`єктах пов`язаних з ОСОБА_6 , однак арешт на майно накладено ухвалою слідчого судді від 24 червня 2024 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 18 квітня 2024 року. Будь-якої інформації, що в кримінальному провадженні за №0000119 від 25 березня 2022 року повідомлено про підозру власнику майна, що є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, чи накладався арешт на вказане майно, слідчому судді не надано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0257 га, на якій розміщений вказаний будинок, вказана обставина на момент розгляду клопотання стороною обвинувачення не спростована, а відтак дане нерухоме майно не може бути вилученим в нього в порядку спеціальної конфіскації та подальше існування арешту такого покладатиме на нього індивідуальний і надмірний тягар, не відповідатиме справедливому балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту її основоположних прав, та відтак вказаний арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 червня 2024 року у справі №463/5014/24, провадження №1-кс/463/4835/24, шляхом заборони відчуження та розпорядження, на майно ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ): об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 101, житловий будинок (247.6 кв.м.) з ділянкою (кадастровий номер :05:003:0050) за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1