Справа № 461/6294/25
Провадження № 1-кс/461/5051/25
УХВАЛА

18.08.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000502 від 17 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що в слідче управління ГУ НП у Львівській області надійшли матеріали з УСБУ у Львівській області, про встановлення відомостей щодо механізму незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, за грошову винагороду в сумі 17 000 доларів США.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з іншими невстановленими особами здійснює пошук військовозобов`язаних громадян України, що мають на меті покинути територію України під час дії правового режиму воєнного стану не маючи на це законних підстав, та потрапити на територію країн Європейського Союзу. ОСОБА_4 керує діями підібраних ним осіб, надає поради, вказівки та засоби щодо незаконного перетинання ними державного кордону України в обхід встановлених пунктів пропуску з корисливих мотивів, а саме за грошову винагороду в сумі 17000 доларів США.

Зокрема, ОСОБА_4 інструктує підібраних ним осіб, надає їм поради та вказівки, організовує та забезпечує безпечну їх доставку в прикордонні населені пункти в обхід встановлених контрольних постів та прикордонних нарядів або використовуючи різного роду хитрощі та конструктивні особливості в транспортних засобах для безпечного їх проїзду, тобто забезпечує їх безпечне потрапляння в безпосередню близькість до державного кордону України уникаючи виявлення їх правоохоронними органами та військовослужбовцями ТЦК та СП. ОСОБА_4 для цього залучає інших осіб та забезпечує транспортними засобами.

Так, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що за його вказівкою по нього приїде автомобіль, забере його з точки А в точку Б. На Словакії йому ставлять печатки, і все офіційно.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_4 на даний час продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, та повідомляє ОСОБА_5 його дії, які він повинен буде вчинити з приводу здійснення ним перетину державного кордону в обхід пунктів пропуску.

12 серпня 2025 року проведено невідкладний обшук автомобіля марки BMW д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі та документи.

У зв`язку з цим, що вищевказані вилучені речі та документи відповідають вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України, та можуть бути використані як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, 12.08.2025 року постановою слідчого їх визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно являється обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі його пошкодженню, знищенню або втраті. Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000502 від 17 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України триває, та в подальшому може виникнути необхідність в додатковому дослідженні вказаних в клопотанні речових доказів для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку що вказані в клопотанні речі та документи відповідають критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, є речовими доказом, а також можуть мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності. у зв`язку з чим, з метою їх збереження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на нього арешт.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження, вилученими в ході обшуку речима та документами, з метою запобігання їх зникненню, пошкодженню чи відчуженню. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході обшуку у транспортному засобі марки «BMW д.н.з. НОМЕР_1 , речі та документи, а саме: 1) мобільний телефон марки «Iphone» модель «8» чорного кольору, з сім карткою моб. оператора «Водафон»; 2) страховий поліс № ЕРІ218954519 на 4 арк,; 3) два номерні знаки від автомобіля д.н.з. НОМЕР_2 ; 4) імітаційні грошові кошти в сумі 14 000 доларів США в кількості 140 куп`юр по 100 доларів США QB 71230629А; 5) автомобіль марки BMW чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 ; 6) мобільний телефон марки Самсунг в чохлі чорного кольору, з ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1