Справа № 450/1667/25 Провадження № 1-кс/450/308/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в:

19 травня 2025 року заявник ОСОБА_3 звернувся із заявою, у якій просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року на велосипед марки «GENERAL».

В судове засідання 20 травня 2025 року учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились, причини неявки суду не повідомили, однак 20 травня 2025 року від заявника ОСОБА_3 надійшла заява, у якій просив заявлені вимоги задовольнити, здійснивши розгляд справи у його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України здійснюється без фіксування за допомогою технічних засобів.

Вивчивши подану заяву, приходжу до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року накладено арешт на велосипед марки «GENERAL», що належить ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , для збереження доказу, строком 30 діб.

Як вбачається з наведеної ухвали, необхідність накладення арешту на вказане майно була обумовлена потребою у збереженні речового доказу в кримінальному провадженні.

Крім цього, слідчим суддею зазначено, що накладення арешту згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Відтак, при постановленні ухвали про арешт майна визначено строк її дії, який становить 30 днів, а саме до 24 травня 2025 року.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

За приписами ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана норма дозволяє скасувати арешт майна лише у випадку відсутності подальшої потреби у такому або у разі необґрунтованого накладення арешту. При цьому, як вбачається з поданої заяви, така жодним чином не обґрунтована. Крім цього, у такій не зазначено обставин, які б надавали можливість слідчому судді прийти до висновку про необхідність скасування арешту майна до завершення строку, встановленого ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року.

Слід також вказати, що доказів на підтвердження вчинення будь-яких слідчих дій із велосипедом марки «GENERAL», внаслідок чого відсутня подальша потреба у перебуванні такого в процесуальному статусі «арештованого», суду не надано.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Враховуючи викладене вище, приходжу до висновку, що у задоволенні заяви про скасування арешту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 170, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування арешту майна- відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1