Провадження № 1-кс/643/3981/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000288 від 03 червня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за №0000288 від 03.06.2025р., внесені за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.358 КК України, щодо того, що до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшов рапорт працівників Харківського управління ДВБ НП України про те, що їм надійшло повідомлення щодо виявлення працівниками ТЦК 30.05.2025 за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, б. 36А службового посвідчення працівника НПУ №023909 з ознаками підробки.

15.07.2025 у період часу з 06:59 по 08:43 було проведено санкціонований обшук на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час обшуку було виявлено та вилучено речі які належать ОСОБА_4 : Мобільний телефон Iphone 16 Pro Max IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 ; Ноутбук ТМ ASUS S/N: 12M L6NOCV12C739257; Флеш носій ТМ «APACER».

15.07.2025 вищевказані речі було визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню №0000288 від 03.06.2025р.

Встановлено що власником вилучених речей є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 к.т. НОМЕР_3 .

Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Повернення вилучених речей може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених речей може бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

Прокурор в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням подав заяву, в якій просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що вилучене за місцем мешкання ОСОБА_4 майно не відповідає критеріям речових доказів, клопотання про арешт майна подане з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства і не підлягає задоволенню. Зазначив, що у даному клопотанні відсутні дані, які саме відомості, містить вилучене майно, що можуть бути використати як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відсутні, в клопотанні будь-які дані про те, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже відсутні жодні підстави вважати, що вилучені у ОСОБА_4 речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Так, у ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні відсутній статус , йому не повідомлено про підозру. Вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_4 , як власника майна, оскільки слідчими не доведено необхідність подальшого утримання зазначених речей під арештом. У разі задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на майно, прошу визначити конкретний строк арешту зазначеного майна.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова (справа №643/11467/25) було надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення, речей та документів, які мають значення для даного кримінального провадження, а саме: бланків, службових посвідчень з ознаками підробки, документів на інших осіб, устаткування та матеріалів для виготовлення посвідчень, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, ноутбуків, флешок, будь яких інших носіїв інформації, чорнових записів, печаток, та інших речей які мають значення по даному кримінальному провадженню, для подальшого приєднання в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження та інших предметів, що мають безпосереднє відношення до вчинених протиправних дій, або речей чи предметів вилучених з цивільного обігу на території України з можливістю їх вилучення або повного копіювання інформації для проведення подальших детальних досліджень, призначення відповідних експертиз для встановлення істини по вказаному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Постановою слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 вилучені під час обшуку 15.07.2025 у період часу з 06:59 по 08:43 за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 речі, а саме: мобільний телефон Iphone 16 Pro Max IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 .; Ноутбук ТМ ASUS S/N: 12M L6NOCV12C739257; Флеш носій ТМ «APACER», визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000288 від 03 червня 2025 року.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт тимчасово вилученого під час обшуку 15.07.2025 у період часу з 06:59 по 08:43 за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майна а саме: мобільний телефон Iphone 16 Pro Max IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 .; Ноутбук ТМ ASUS S/N: 12M L6NOCV12C739257; Флеш носій ТМ «APACER» шляхом заборони користування відчуження та розпорядження будь-яким особам.

Місцем зберігання мобільного телефону Iphone 16 Pro Max IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 .; Ноутбуку ТМ ASUS S/N: 12M L6NOCV12C739257; Флеш носія ТМ «APACER» визначити Харківське РУП №2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30 до 24.07.2025 включно, протягом якого надати стороні обвинувачення строк для проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронні носії спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях, для залучення до матеріалів кримінального провадження, а з 25.07.2025 - зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання вказані вище мобільний телефон, ноутбук та флеш носій особі, у якої воно було вилучено, та попередити таку особу про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, та про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1