Справа № 461/4097/25
Провадження № 1-кс/461/3370/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

27.05.2025 м. Львів Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою юридичною освітою ступеня бакалавр, надає юридичні послуги за цивільно-правовими договорами, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 16.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

в с т а н о в и в:

26.05.2025 старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень та покладенням наступних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України: 1) прибувати до старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; 2) не відлучатися з м. Львова без дозволу старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора або суду; 3) повідомляти старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) утримуватися від спілкування із свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 16.01.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 14.01.2025, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», востаннє №3275-IX від 27.07.2023, та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995, №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі території України заборонено, вирішив за неправомірну вигоду в сумі 4 500 доларів США, організувати незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_7 за наступних обставин.

14.01.2025 ОСОБА_7 , попередньо домовившись із ОСОБА_5 , зустрівся із останнім в обідній час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, неподалік входу до магазину АТБ, що за адресою: м. Львів, вул. Малоголосківська, 40а, з метою з`ясування обставин можливості законного перетину особою чоловічої статі державного кордону України, під час дії воєнного стану на території України, до інших країн Європейського Союзу. В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , останній діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, по заздалегідь узгодженому плану, з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_7 , що за такі послуги з незаконного перетину державного кордону України, необхідно заплатити грошові кошти в загальній сумі 4500 доларів США, та надати відповідні копії документів, а саме: паспорта громадянина України для виїзду за кордон, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, посвідчення водія та військового квитка, при цьому ОСОБА_5 запевнив у виконанні зазначених зобов`язань, та в ході розмови повідомив що забезпечить виготовлення документів, які нададуть можливість ОСОБА_7 безперешкодно перетнути державний кордон України, другим водієм, що буде перетинати пункт пропуску державного кордону України.

Крім цього, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів, під час вищеописаної зустрічі вказав про необхідність передачі ОСОБА_7 частини грошової винагороди в якості завдатку в сумі 3500 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_5 , 19.01.2025 в період часу з 22:29 по 22:30 год., за допомогою мобільного додатку для обміну повідомленнями «WhatsApp», на номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , відправив фото копії наступних документів, а саме: паспорта для виїзду за кордон виданого на ім`я ОСОБА_7 , реєстраційного номеру облікової картки платника податків посвідчення водія виданого на ім`я ОСОБА_7 та військового квитка.

В свою чергу ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, спрямований на організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, розуміючи що їх діяльність є незаконною та такою, що може кваліфікуватись як злочин, передбачений ст.332 КК України, грошові кошти особисто від останнього не взяв, а з метою перевірки на причетність останнього до співпраці з правоохоронними органами, висловив вимогу ОСОБА_7 проїзду до пункту обміну валют де необхідно буде здійснити операції з обміну валют (обміняти наявну в ОСОБА_7 суму грошових коштів).

Так, 20.01.2025 в період часу з 16:22 год. по 17:03 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщення пункту обміну валют, що за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 16-А, з метою уникнення викриття з боку правоохоронних, вжив заходів конспірації та шляхом операції з обміну валют, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти, що еквівалентно 3500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.01.2025 становило 147439,95 гривень, як першу частину обумовлених грошових коштів за виготовлення документів про працевлаштування до юридичної особи, яка займається волонтерською діяльністю на посаді водія, що надасть в подальшому підстави для незаконно перетину ОСОБА_7 державного кордону України.

В подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, спрямований на незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, 07.03.2025, в обідній час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , висловив вимогу про необхідність невідкладного надання йому другої частини грошових коштів в сумі 1 000 доларів США, шляхом здійснення банківського переказу вказаних грошових коштів на банківський рахунок НОМЕР_2 , при цьому повторно надав усні гарантії виконання всіх зобов`язань.

В свою чергу ОСОБА_7 , діючи на виконання незаконних вимог ОСОБА_5 , 07.03.2025 о 17:58 год., перебуваючи у відділенні «Приват Банк», за адресою: м. Львів, вул. Шота Руставелі, 38, здійснив переказ грошових коштів в сумі 40 000 гривень, на банківський рахунок НОМЕР_2 , який йому попередньо надав ОСОБА_5 . Про підтвердження банківських операцій, щодо перерахування грошових коштів ОСОБА_8 відправив фотокопії квитанцій, за допомогою мобільного додатку для обміну повідомленнями «WhatsApp», на номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 діючи спільно із невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи єдину мету яка полягала у незаконному збагаченні, отримали грошові кошти на загальну суму 187 439,95 гривень, за організацію ними незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону України.

26.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлення ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України; заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України; показаннями свідка ОСОБА_7 щодо обставин організації ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами незаконного переправлення осіб через державний кордон України; протоколом огляду речей, предметів та документів від 21.01.2025, а саме огляду мобільного телефону ОСОБА_7 на якому міститься переписка з ОСОБА_5 щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, зокрема, відправлення копії документів; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 20.01.2025, в ході якого було оглянуто та ідентифіковано грошові кошти в сумі 3 500 доларів США, які використовувались для документування протиправної діяльності ОСОБА_5 ; протоколом огляду речей, предметів та документів від 10.03.2025, а саме огляду мобільного телефону ОСОБА_7 , на якому міститься переписка з ОСОБА_5 щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, зокрема, відправлення фотокопії квитанцій про здійснення переказу на суму 40000 грн; протоколом проведення НСРД - аудіо-відео контролю особи ОСОБА_5 від 17.02.2025, на якому зафіксовано факт отримання 20.01.2025 ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 3500 доларів США; результатами проведення контролю за вчинення злочину від 21.01.2025; результатами проведення контролю за вчинення злочину від 08.03.2025; фотокопіями квитанцій про здійснення переказу на суму 40000 гривень; протоколом проведення НСРД аудіо-відео контролю особи ОСОБА_5 від 19.03.2025 та 08.05.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_5 підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, та сприянні їх вчиненню, шляхом надання порад та засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, сторона обвинувачення прийшла до висновків, що:

- наявні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі;

- у разі визнання винуватим ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання.

Підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали обґрунтована підозра останнього у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема:

1) неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, обгрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання винним, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання і це може стимулювати підозрюваного до втечі.

Крім цього, просить врахувати соціальні зв`язки ОСОБА_5 , які не перешкоджають йому покинути територію України та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також матеріальний стан підозрюваного, який дає йому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 до втечі.

Разом з тим просить врахувати те, що ОСОБА_5 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а тому в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що останній будучи на волі, може використати свої зв`язки, та незаконно покинути територію України, та в такий спосіб переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

2) неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обгрунтовується тим, що до дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрюваний ОСОБА_5 не мав доступу до матеріалів досудового розслідування та йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та стороною обвинувачення проводиться ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів та встановлення істини у кримінальному провадженні, відтак, незастосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою може привести до знищення, схову або спотворення речей та документів, речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якому він підозрюється.

3) неможливість запобігання ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Зокрема, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка у кримінальному проваджені ОСОБА_7 з метою відмови від надання показань.

Разом з цим, у кримінальному провадженні буде призначено ряд експертиз, а відтак підозрюваний ОСОБА_5 з метою створення перешкод слідству та встановленню об`єктивної істини у справі, з метою подальшого уникнення від передбаченої законом відповідальності може незаконно впливати на експертів у даному кримінальному провадженні.

Вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний, а також і залучити для цього інших осіб.

4) неможливість запобігання ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчиняв кримінальне правопорушення за попередньою змовою із нестановленими досудовим розслідування особами, а тому останній зможе надавати їм консультації щодо переховування від правоохоронних органів, надання неправдивих показань, таким чим перешкоджати встановленню всіх обставин вказаного кримінального правопорушення.

5) зважаючи на те, що вищеописане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 протягом тривалого періоду часу, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним переправлення осіб через державний кордон України.

Згідно ст.183 КПК України, заборон щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки останнього, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень що унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, при визначені суми застави відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, просить врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно, з корисливих мотивів, відпрацюванням слідством інших епізодів злочинної діяльності останнього, пов`язаного з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування необхідно визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, незаконно виїхати за межі державного кордону України.

Ураховуючи викладене вище, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , тому останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим просить клопотання задоволити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, просив застосувати запобіжний захід у виді особистої поруки або інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає необґрунтованою пред`явлену ОСОБА_5 підозру, оскільки жодних дій, які б становили об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, останній не вчиняв. Зазначив, що можливо у діях підозрюваного є склад іншого кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ст.190 КК України. Звертає увагу, що номер телефону «Вадим Юрист», який фігурує в протоколах огляду, долучених до матеріалів клопотання, не належить ОСОБА_5 . Також вважає, що органом досудового розслідування недоведені ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного, а сам підозрюваний не має на меті жодним чином ухилитися від слідства, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність. Звертає увагу, що пройшов значний час з моменту вчинення інкримінованих підозрюваному дій. Окрім цього, зобов`язався взяти підозрюваного на особисту поруку, при необхідності доставити його в орган досудового розслідування чи суд на першу вимогу, ручається за його належну поведінку та явку до слідчого, прокурора чи суду за викликом.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника. Додатково пояснив, що з вищою юридичною освітою ступеня бакалавр, надає юридичні послуги за цивільно-правовими договорами, неодружений, проживає з дівчиною, має задовільний стан здоров`я, військовозобов`язаний, раніше не судимий. Зазначив, що розмір застави про який просить сторона обвинувачення у поданому клопотанні є непомірним для нього, оскільки у нього відсутній сталий дохід, хворіють батьки та старший брат, який має проблеми з серцем. Зобов`язався з`являтися за першим викликом до органу досудового розслідування та суду та сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 16.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

26.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, та сприянні їх вчиненню, шляхом надання порад та засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 ст.194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Ухвалюючи судове рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації його дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом співробітника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.01.2025; заявою ОСОБА_7 від 15.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 16.01.2025; протоколами додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 21.01.2025, 10.03.2025; протоколами огляду речей, предметів та документів від 21.01.2025, 10.03.2025 та фототаблицями до них; протоколами огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 20.01.2025, 10.03.2025; протоколом про хід проведення НСРД - аудіоконтролю особи від 17.02.2025; протоколами про результати контролю за вчиненням злочину від 21.01.2025, 08.03.2025; протоколом про результати аудіоконтролю особи від 19.03.2025; протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 19.03.2025; протоколом про хід проведення аудіоконтролю особи від 08.05.2025.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Щодо покликань сторони захисту на невірну кваліфікацію дій підозрюваного слідчий суддя зазначає, що правильність кваліфікації його дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні подальшого досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

З приводу застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, та вирішуючи питання про існування передбачених ст.177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя, зазначає таке.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Аналогічне положення містить ст.12 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ж положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Про факт існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа буде вдаватись до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про достатньо високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може ухилитися від органу досудового розслідування та суду, так як злочин, який йому інкримінується, є тяжким кримінальним правопорушенням, у разі доведення винуватості підозрюваному може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Водночас, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ризик переховування оцінюється з врахуванням характеру людини, її моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

У даному випадку ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, з вищою юридичною освітою ступеня бакалавр, надає юридичні послуги за цивільно-правовими договорами, військовозобов`язаний.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обгрунтовується тим, що до дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрюваний ОСОБА_5 не мав доступу до матеріалів досудового розслідування та йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та стороною обвинувачення проводиться ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів та встановлення істини у кримінальному провадженні, відтак, існує ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

На думку слідчого судді існує ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Зокрема, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка у кримінальному проваджені ОСОБА_7 з метою відмови від надання показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідківслід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених ст.615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК).

Слідчий суддя приходить до переконання, що існує ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Щодо наявності ризику продовження вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, з покликанням сторони обвинувачення на те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 протягом тривалого періоду часу, - такий прокурором в судовому засіданні не доведений та ґрунтується виключно на припущеннях.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та п.2 ч.1 ст.194 КПК України - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, що дає підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного запобіжний захід.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу, що в судовому засіданні прокурором не доведено п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею не встановлено, що ступінь ймовірності заявлених ризиків є настільки високою, щоб позбавляти підозрюваного волі на даному етапі досудового розслідування.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме те, що такий з вищою юридичною освітою ступеня бакалавр, надає юридичні послуги за цивільно-правовими договорами, неодружений, проживає з дівчиною, має міцні соціальні зв`язки, має задовільний стан здоров`я,військовозобов`язаний, раніше не судимий, а також те, що з часу отримання грошових коштів за організацію незаконного перетину кордону заявником пройшло майже 3 місяці та жодних протиправних дій після цього підозрюваним не вчинено.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, з врахуванням вищевказаних обставин, зважаючи на принцип пропорційності та співмірності, слідчий суддя вважає, що запобігти заявленим ризикам, можливо, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді застави.

Застава як запобіжний захід має середній рівень суворості та з урахуванням встановлених обставин може повною мірою запобігти існуючим ризикам кримінального провадження без надмірного обмеження свободи підозрюваного.

Щодо заяви захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч.3 ст.176 КПК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед особою, яка за нього поручилася.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку обвинуваченого. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги обвинуваченого до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителя на її поведінку.

Тягар доказування обставин, що свідчать про те, що особа, яка виявила бажання стати поручителем заслуговує на особливу довіру, а також обставин, що свідчать про фінансову спроможність вказаної особи сплатити грошове стягнення у разі невиконання взятих на себе зобов`язань, покладається на сторону кримінального провадження, що заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді поруки.

При цьому, на думку слідчого судді, застосування особистої поруки є ефективним, коли для обвинуваченого розрив соціальних зв`язків з поручителем або підрив його авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливим, передбаченим законом ризикам.

Не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує адвокат ОСОБА_4 , який є рідним братом підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим суддею критично оцінюється ефективність застосування особистої поруки у даному випадку, оскільки родинні відносини не стали для підозрюваного тим стримуючим фактором, який би запобіг ймовірному вчиненню підозрюваним вищезазначеного кримінального правопорушення, родинні взаємовідносини у даному випадку не гарантують реальний вплив на поведінку підозрюваного, а тому з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного кримінального провадження.

Більше того, зважаючи на тяжкість злочину та його суспільну небезпеку, суд вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистої поруки є неспівмірним з ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні заяви захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку слід відмовити.

При вирішенні питання про розмір застави, який необхідно визначити ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає наступне.

Так, інкримінований підозрюваному злочин, передбачений ч.3 ст.332 КК України, є тяжким злочином.

Пунктом 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що відносно особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

На переконання слідчого судді, розмір застави, про який слідчий та прокурор просять у клопотанні, як альтернативну запобіжного заходу - тримання під вартою, є занадто непомірним для підозрюваного, та підлягає зменшенню з огляду на те, що органом досудового розслідування визначений розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн жодними доказами, що стосуються наявності таких коштів в підозрюваного чи його родичів не обґрунтований.

При цьому, слідчий суддя враховує те, що у підозрюваного відсутній сталий дохід, віннемає постійного місця праці, періодично надає юридичні консультації за цивільно-правовими договорами, має батьків похилого віку з незадовільним станом здоров'я, які потребують його допомоги, в матеріалах клопотання відсутні докази наявності в підзрюваного будь-якого рухомого чи нерухомого майна, останній винаймає житло, а томувважає, що достатньою для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків буде застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На погляд слідчого судді, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання сховатися, перешкоди слідству, знищити чи приховати речові докази, впливати на свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки.

Одночасно, враховуючи доведені прокурором обставини, слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 180, 182, 183, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 - відмовити.

У задоволенні заяви захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 гривень (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят гривень), яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, до 27.07.2025:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду UA0000757 , банк ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, одержувач ТУ ДСА України у Львівській області.

Роз`яснити підозрюваному, що він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, у тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному та попередити заставодавця, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю

Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 30.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1