Справа № 307/1210/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/197/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання захисника та задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому за ч. 4 ст. 286-1 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 11 год. 30 хв. 27.02.2025 року по 06.06.2025 року включно.

З матеріалів судового провадження слідує, що до Тячівського районного суду Закарпатської області з Тячівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000522 від 12.11.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.04.2025 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні на 08.04.2025 року. Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в підготовче судове засідання не з`явилася та про причини неявки суду не повідомили. Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив про неможливість проведення підготовчого засідання у відсутності потерпілих та просив розгляд справи відкласти. Сторона захисту також не заперечила щодо відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з неявкою потерпілих. Разом з цим, прокурор ОСОБА_11 підтримав подане до суду прокурором ОСОБА_6 7.04.2025 клопотання про продовження дії застосованого ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11 листопада 2024 року, близько 21 години, водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння та керуючи автомобілем марки «Nissan» моделі «Patrol» іноземної реєстрації НОМЕР_1 республіки Румунія, разом з пасажирами ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, а також ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які сиділи на задньому пасажирському сидінні, рухаючись у підйом по ґрунтовій дорозі поміж лісового масиву в урочищі «Підкопинець» села Велика Уголька, Тячівського району у напрямку полонини «Менчул», не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.9, 2.3 «б», 2.9 «а» та п. 12.1 Правил дорожного руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, не впорався із керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого з?їхав у прірву, в якій вказаний транспортний засіб декілька разів перекинувся вниз по схилу та здійснив наїзд на сироростучі дерева, при цьому всіх учасників дорожнього руху розкинуло на тверду на поверхню землі.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажир автомобіля марки «Nissan» моделі «Patrol», ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, забою серця з трансмуральним крововиливом в товщу передньої стінки лівого шлуночка серця, крововиливу у серцеву сумку та органи середостіння, переломів 7, 8, 9, 10-го ребер з права, забоїв легень, тупої травма черевної порожнини, розриву правої долі печінки, гемоперитонеуму - 150-200мл рідкої крові, забійно-рваної рани м?яких тканин лівої половини голови, частковий відрив лівої вушної раковини, садин обличчя та правої гомілки.

Враховуючи характер ушкоджень та їх локалізацію вказані вище тілесні ушкодження спричинені масивними тупими твердими та тупо-гранними предметами, можливо деталями салона автомобіля марки "Nissan Patrol» та виступаючими предметами землі в момент ДТП, де мало місце опрокидування та перекидання автомобіля вниз по схилу гори, з подальшим випадінням потерпілого з салону автомобіля. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.1.2. від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень так як знаходяться в прямому причинному зв?язку зі смертю потерпілого.

- пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_15 , отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої тупої травми тулуба з пошкодженням: а) органів черевної порожнини, а саме: травматичного повного поперечного розриву тіла підшлункової залози та продольних розривів правої долі печінки, гемоперитонеум - 100-150мл; б) органів грудної клітки, а саме переломів 7,8,9,10,11 ребер зліва на проміжку між задньо-підпахвинною та хребетною лініями, садин нижньої губи.

Враховуючи характер ушкоджень та їх локалізацію, вони спричинені масивними тупими твердими предметами, можливо деталями салону автомобіля марки "Nissan Patrol» та виступаючими предметами землі в момент ДТП, де мало місце опрокидування та перекидання автомобіля вниз по схилу гори, з подальшим випадінням потерпілого з салону автомобіля. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.1.2. від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя потерпілого та знаходяться у прямому причинному зв?язку з настанням його смерті.

- пасажир вказаного автомобіля, ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді 3ЧМТ, струс головного мозку, перелом поперечних відростків 2-го та 3-го поперекових хребців, забій колінних суглобів та тазових ділянок. Вказані тілесні ушкодження спричинені твердими тупими предметами, можливо такими предметами салону легкового автомобіля марки "Nissan" моделі "Patrol» в момент ДТП, яке мало місце 11 листопада 2024 року.

Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.2.2. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров?я більше 21-го дня.

Прокурор зазначає, що своїми діями ОСОБА_16 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.9, 2.3 «б», 2,9 та п. 12.1 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному зв?язку з наступившими наслідками, а саме: смертю пасажирів ОСОБА_12 та ОСОБА_15 та отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості пассажиркою ОСОБА_10 .

Стверджуючи про обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України прокурор зазначає, що вина ОСОБА_7 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2024 року та схемою до нього, висновками судово-медичної експертизи ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , показами потерпілої ОСОБА_10 , а також висновком інженерно-транспортної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП. При цьому вважає, що заявлені та враховані слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2025 ризики, які були враховані при обранні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися. З цих підстав на думку прокурора є необхідність у продовженні обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, який закінчується 19.04.2025.

Необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підтвердження існування вказаних ризиків, прокурор у клопотанні вказує, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є особливо тяжким за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, а також те, що обвинувачений може покинути територію України, чому може сприяти географічне межування Закарпатської області з чотирма кордонами інших країн.

Ризик незаконно впливу на потерпілих та свідків, обґрунтовує тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато. Обвинуваченому відомо місце проживання потерпілих, членів їх сімей, а тому останній може незаконно впливати на них, залякувати та примушувати до зміни показань, чим створить загрозу у всебічному та неупередженому розгляду обвинувального акту.

Прокурор також вказує, що існування вказаних ризиків досліджена та підтверджена під час вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слідчим суддею на стадії досудового розслідування 27.02.2025.

Враховуючи існування наведених ризиків, прокурор зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів непов`язаних з тримання під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

07.04.2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_5 надіслав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому заперечив щодо клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що прокурор в клопотанні про продовження запобіжного заходу вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_17 покази щодо обставин за яких трапилась дорожньо-транспортна пригода не надав. Захисник зазначає, що дане твердження прокурора, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_17 на досудовому розслідуванні давав покази, щодо обставин даної справи де, зокрема вказав, що за кермом транспортного засобу під час ДТП він не перебував.

Захисник вказує, що на даний час у вищевказаному кримінальному провадженні потерпілі, свідки та експерти допитані, експертизи зроблені (висновки долучені до матеріалів справи), всі необхідні документи витребувані та отримані і є наявними у органів досудового розслідування, а тому є можливим застосування відносно ОСОБА_7 більш м?якого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Додає, заяву ОСОБА_18 (прот. Іоанн) який є кліриком Хустської єпархії, і є священнослужитель Свято-Михайлівського жіночого монастиря с. Забрідь Хустського району Закарпатської області, про згоду на взяття на поруки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 є особою, яка заслуговує на особливу довіру, має особисті зв?язки з підозрюваним та моральний вплив на нього, завдяки чому реально зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, в його заяві містяться відомості, які характеризують позитивно обвинуваченого та він ознайомлений з наслідками порушення обвинуваченим процесуальних обов?язків. Окрім цього, обставини, які характеризують особу обвинуваченого є вкрай позитивними. ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараз йому 35 років. Одружений та має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. Має постійне місце проживання - АДРЕСА_1 та по місцю проживання характеризується виключно позитивно, є приватним підприємцем та є благодійником, за що нагороджений грамотою митрополита Хустського і Виноградівського та має міцні соціальні зв?язки.

Раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення йому не повідомлялось. Також, ОСОБА_17 має незадовільний стан здоров?я, що підтверджуєть відповідною медичною документацією, а відтак, ОСОБА_17 потребує постійного медичного догляду та повноцінного лікування.

Зазначені обставини в сукупності свідчать про можливість застосування відносно ОСОБА_17 більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки такий занадто суворим та недоцільним, з огляду на обставини, що характеризують особу обвинуваченого та його стан здоров`я.

З огляду на це, захисник вважає за доцільне у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та змінити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід у вигляді особистої поруки, або іншого запобіжного заходу не пов?язаного із триманням під вартою. У випадку, якщо суд не знайде підстав обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки просить застосувати запобіжний захід у вигляді застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. або цілодобовий домашній арешт, який полягатиме у забороні останньому покидати своє місце проживання.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Приймаючи судове рішення, слідчий суддя взяв до уваги що на даний час потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, а докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту не досліджено, тому з урахуванням наведених даних, суд вважає доведеними наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано він обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим та можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Разом з цим, слідчий суддя вказує, що захисником та обвинуваченим не доведено, що встановлені вищенаведені ризики відпали. При цьому доводи захисту щодо достатності застосування відносно обвинуваченого, на даній стадії судового розгляду для запобігання встановленим ризикам, запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або іншого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, не доведено. Слідчий суддя вважає, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_7 вказує на безпідставний висновок про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою без права внесення застави. В обґрунтування своїх доводів зазначає про відсутність доказів, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також зазначає, що твердження прокурора про ненадання ОСОБА_7 показів про обставини ДТП не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_7 вказав, що не перебував за кермом. На даний час у кримінальному провадженні потерпілі, свідки та експерти допитані, експертизи зроблені, всі необхідні документи витребувані і наявні в органу досудового розслідування, що на думку захисника є можливістю застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Крім цього апелянт вказує про неврахування місцевим судом даних про особу ОСОБА_7 , які у своїй сукупності свідчать про застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Просить дослідити характеризуючі дані про особу, медичну документацію щодо стану здоров`я та інші матеріали, які були додані до клопотання. Ухвалу скасувати частково та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки. У випадку, якщо суд не знайде підстав обрання ОСОБА_7 обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, просить застосувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. або цілодобовий домашній арешт.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , який утримується під вартою, що з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд провадження за відсутності обвинуваченого апеляційний суд бере до уваги, що останній належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; від нього не надходило заяв про його бажання брати участь у судовому засіданні, а тому апеляційним судом явка обвинуваченого ОСОБА_7 не визнавалась обов`язковою; у розгляді апеляційних скарг брав участь його захисник адвокат ОСОБА_5 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі свого підзахисного.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Місцевий суд при вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинене діяння відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, який має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, майновий стан обвинуваченого, відсутність у нього судимостей. Разом з цим, судом враховано факт існування у обвинуваченого діагностованих йому хвороб, щодо сліпоти ока тромбозу центральної вени сітківки лівого ока. При цьому, судом першої інстанції також обґрунтовано взято до уваги, що попри наданих стороною захисту належних доказів існування цих хвороб, місцевому суду не надано беззаперечних доказів, щодо неможливості лікування ОСОБА_7 в умовах ізоляції та відповідних клопотань медиків чи уповноважених осіб установ виконання покарань, суду не надано. Таких документів не надано й суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а також наведених вище обставин, у тому числі і даних про особу обвинуваченого, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано він обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим та можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що обраний запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду.

Разом з цим, ухвалою суду встановлено, що Ужгородським міськрайонним судом 27.02.2025 року ОСОБА_7 підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. З цієї ухвали слідує, що обираючи відносно ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід слідчим суддею враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а також той факт, що він є раніше не судимим, особою молодого віку, має сім`ю та чотирьох малолітніх дітей, перебування останнього на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння. Твердження підозрюваного про те, що він не перебував за кермом, слідчим суддею відхилено, так як такі спростовуються, зокрема, даними протоколу допиту потерпілої.

Ураховуючи встановлені обставини, які були враховані при продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисника щодо неврахування судом особи обвинуваченого, оскільки такі дані були належним чином взяті до уваги судом першої інстанції. Разом з цим, колегія суддів вважає, що такі дані самі по собі не свідчать про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме особисті поруки.

Апеляційним судом враховуються подані адвокатом ОСОБА_5 характеризуючі ОСОБА_7 копії документів, зокрема: протокол допиту потерпілої від 21.11.2024 року, заява про залучення до провадження як потерпілої від 25.11.2024 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , протокол допиту потерпілої від 18.11.2024 року, заява про залучення як потерпілої від 18.11.2024 року, посвідчення батьків багатодітної сім`ї серії НОМЕР_3 , заяву ОСОБА_10 від 06.05.2025. Однак, вказані обставини не спростовують висновків слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не усувають встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування саме такого запобіжного заходу.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно зробив висновок про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, а твердження ОСОБА_7 про обставини ДТП не відповідають дійсності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

При цьому, колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

У зв`язку з цим, вимоги апеляційної скарги про часткове скасування ухвали суду першої інстанції та обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, зазначивши, що існують обґрунтовані підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою може призвести до неналежного виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків як обвинуваченого.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, однак, обставини, за яких він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість, а також інші наведені вище обставини, у тому числі і дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалюючи судове рішення про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевим судом взято до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначено розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , спричинив загибель людей, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє і вимоги апеляційної скарги про визначення обвинуваченому застави.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не посилалася сторона захисту під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , відхилити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: