Вирок

Іменем України

18.06.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду, в м. Львові, обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження № 0000198 від 12. 04. 2025, про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. сокільники, Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 395 КК України,

Учасники кримінальногог провадження:

Сторона обвинувачення - прокурорка Франківської

окружної прокуратури м. Львова Львівської області

ОСОБА_4

Сторона захисту адвокатка ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000198 від 12. 04. 2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органами дізнання (досудовим розслідування) та прокуроркою процесуальним керівником у кримінальному провадженні обвинувачується в самовільному залиишенні місця прожиивання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України.

За змістом обвинувального акта, досудовим розслідуванням (дізнанням) встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий, а саме, вироком Франківського районного суду м. Львова від 15.09.2023, за ч.1 ст. 309 КК України, якому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки, однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та вчинив новий кримінальний проступок.

Так, постановою Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025 у справі N?465/940/25, провадження 1-в/465/131/25, ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік, з покладенням обмежень та зобов`язань:

- заборона виходити з дому з 22:00 год. до 06:00 год., і в цей час знаходитися в будинку N? 294а, по вул. Стрийська, у м. Львові;

- заборона виїзду за межі міста Львова по особистих справах без дозволу поліції;

- заборона відвідувати місця, в яких продається спиртне на розлив (кафе, бари, ресторани та інші місця пов?язані з продажем спиртних напоїв на розлив);

- з?являтись на реєстрацію у ЛРУП N?2 ГУНП у Львівський області 4 рази на місяць;

- З?являтись до ЛРУП N? 2 ГУ НП у Львівський області для надання усних або письмових пояснень з питань пов?язаних з виконанням правил аміністративного нагляду.

Однак, ОСОБА_3 , будучи 18.02.2025 ознайомленим з постановою Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025 у справі N?465/940/25, провадження 1-в/465/131/25, якою щодо нього встановлено адміністративний нагляд, реалізовуючи свій умисел, спрямований на ухилення від адміністративного нагляду, розуміючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, порушив вимоги встановлені п.в ч.1 ст.9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», самовільно, з метою ухилення від встановленого йому адміністративного нагляду, в період часу з 21.03.2025 по 11.04.2025, залишив місце проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , та протягом цього часу проживав за адресою: АДРЕСА_2 про, не повідомивши працівників Львівського районного управління поліції N? 2 ГУ НП у Львівській області.

Дані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокурором - процесуальним керівником у кримінальному провадженні кваліфіковані як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Франківського районного суду м. Львова у порядку, передбаченому ст. 302 КПК України з клопотанням прокурора та заявою обвинуваченого про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зміст обвинувального акта у цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України та процесуального закону, відноситься до підсудності Франківського районного суду м. Львова.

Частинами 2 та 3 ст. 381 КПК України, визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з викладеними у обвинувальному акті фактичними обставинами які підтверджуються дослідженими судом доказами і зокрема рішення Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025 у справі N?465/940/25, провадження 1-в/465/131/25, ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік, з покладенням обмежень та зобов`язань, які він порушив.

Вина обвинуваченого в інкримінованому кримінальному проступку підтверджується сукупністю матеріалів кримінального провадження, які перевірені судом.

Дані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами дізнання та прокурором - процесуальним керівником у кримінальному провадженні, кваліфіковані як самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто як кримінальний проступок, передбачений ст. 395 КК України, з чим суд погоджується.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 яка була складена в присутності захисника адвокатки ОСОБА_5 , слідує, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті. Обвинувачений погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений/на не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден/на з розглядом обвинувального акта, без участі сторін.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження № 0000198 від 12. 04. 2025, перевіривши встановлені органом дізнання фактичні обставини інкримінованого кримінального проступку, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості у його вчиненні, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, стороною обвинувачення доведена, дії обвинуваченого органом досудового розслідування у формі дізнання кваліфіковані вірно.

Щодо документального підтвердження про наявність чи відсутність попередніх судимостей у обвинуваченого на яку покликається орган (дізнання) досудового розслідування та прокурорка, а саме - довідку ОСК МВС України № від 01.05. 2025 зважаючи, що така частково виготовлена іноземною мовою російською, суд констатує факт, що в ході (дізнання) досудового розслідування кримінального провадження № № 0000198 від 12. 04. 2025, МВС України надаючи довідку частково сформовану іноземною мовою, порушило вимоги ст. 10 Конституції України статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України, а відтак, визнає даний письмовий документ як недопустимим.

Суд також констатує факт, що в ході (дізнання) досудового розслідування та під час скерування матеріалів до суду в порядку ст. 302 КПК України у вказаному кримінальному провадженні органом (дізнання) досудового розслідування та прокурором у кримінальному провадженні, котрими використовувалася вказана вище довідка, теж порушено вимоги ст. 10 Конституції України, статей 6,10,11,14 Закону України "Про засади державної мовної політики" та ст. 29 КПК України.

Відтак суд констатує факт порушення зазначеними вище державними органами вимог ч. 7 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої, - статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя , які визначені цим Законом.

Суд в котре наголошує, що згідно цього ж Закону, статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації та є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані на особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, які встановлені у ході дізнання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому суд враховує, що за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 на обліку нарко та психо диспансерах не перебуває, за місцем проживання в цілому характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, органом досудового розслідування не встановлено.

Суд також бере до уваги, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав для застосування до обвинуваченого ст. 94 КК України.

З урахуванням зазначених вище обставин та особи обвинуваченого, позиції прокурорки адвоката та самого обвинуваченого, про розгляд матеріалів обвинувального акта і матеріалів кримінального провадження, особливо приймаючи до уваги позицію обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних проступків і правопорушень - в межах санкції статті 395 КК України, у вигляді штрафу.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статями 301 302 частиною 3 статті 349, статями 369, 371, 373, 374, 376, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо таку скаргу не було подано, вирок наберає законної сили з 18 липня 2025.

Копію вироку після його проголошення негайно надіслати всім учасникам судового провадження.

Суддя Кузь