Справа № 348/1846/23
Провадження № 11-кп/4808/399/25
Категорія ч. 1 ст. 254 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000173 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що проходячи військову службу, ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків. Проте, ОСОБА_8 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту та порушення структури ґрунту за наступних обставин. Так, 16.01.2023 на підставі рішення Пасічнянської сільської ради № 1050-13/13/2021 від 17.12.2021 за ОСОБА_8 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку із кадастровим номером :02:004:0275, площею 0,175 га, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Пунктом «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України на власників земельних ділянок, поряд з іншими обов`язками, покладено також обов`язок щодо неухильного забезпечення використання ними земельних ділянок, наданих їм у власність виключно за їх цільовим призначенням. Разом з тим, нехтуючи вищевказаними вимогами земельного законодавства, ОСОБА_8 , проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення, належної йому на праві приватної власності, площею 0,175 га, із кадастровим номером :02:004:0275, що розташована по АДРЕСА_1 , вирішив без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду облаштувати на вказаній земельній ділянці штучну водойму (ставок) для власних потреб. Не ініціюючи питання зміни цільового призначення вищевказаної земельної ділянки та не маючи в наявності готового та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наприкінці січня 2023 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою активного використання сільськогосподарської техніки, шляхом виїмки (зняття) ґрунтового покриву, незаконно облаштував на згаданій земельній ділянці штучну водойму (ставок), довжиною 40 метрів та шириною 20 метрів. Внаслідок самовільного облаштування ОСОБА_8 штучної водойми (ставка), без зміни цільового призначення земельної ділянки, належній йому на праві приватної власності, виділеній для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :02:004:0275, земельна ділянка безпідставно була виведена із земель сільськогосподарського обороту та порушено таким чином структуру ґрунту, що унеможливлює подальше використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

В апеляційної скарзі захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 просять скасувати вирок суду першої інстанції, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Сторона захисту вважає, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, порушено вимоги кримінально-процесуального закону, висновку суду ґрунтуються на недопустимих доказах та не відповідають фактичним обставинам провадження. Стверджує, що суд неправомірно відмовив у врахуванні пом`якшуючих обставин, таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність 4 неповнолітніх дітей, участь у бойових діях та обороні України, а також суд вийшов за межі обвинувачення, фактично відкинувши зазначені прокурором у обвинувальному акті обставини.

Вказує, що згідно з журналом судового засідання від 10.06.2025 року та аудіозаписом цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції, після того як обвинуваченому було роз?яснено суть пред?явленого обвинувачення та ОСОБА_8 зазначив, що повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК, за обставин, викладених в обвинувальному акті, судом було прийнято рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК та суд обмежився лише допитом обвинуваченого. У зв`язку з чим, у судовому засіданні докази по справі не оголошувались і не досліджувались. В тому числі не оголошувалась і не досліджувалась поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 .

Зауважує, що суд послався на ухвалу Надвірнянського суду від 07.11.2024 р., однак її фактично не існує в ЄДРСР.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок суду першої інстанції, що відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Під час розгляду провадження судом першої інстанції забезпечено дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченого ст. 22 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку поясненням обвинуваченого ОСОБА_8 .

Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції не дослідив усі обставини провадження, колегія суддів вважає безпідставними.

Твердження сторони захисту щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки із журналу судового засідання від 10.06.2025 р. та аудіозапису вбачається, що після роз`яснення суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України. У зв`язку з цим суд правомірно застосував спрощений порядок розгляду за ч. 3 ст. 349 КПК, обмежившись допитом обвинуваченого. Такий порядок передбачає відмову від дослідження всіх доказів, оскільки обвинувачений визнає обставини обвинувачення.

Колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що докази не досліджувались та не перевірялась поведінка обвинуваченого не є слушними.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно, апеляційний суд може переглянути вирок лише в частині призначеного покарання.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції, як і зазначено у вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, ОСОБА_8 характеризується позитивно, за час проживання в селі зарекомендував себе добре, характер врівноважений, спокійний, раніше не судимий, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває, приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції не встановив.

Суд першої інстанції всебічно дослідив матеріали справи та дійшов висновку, що обставини, на які посилається захист, не підтверджені належними доказами у розумінні ст. 84 КПК України.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12 дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Дійове каяття передбачає обов`язкову наявність трьох елементів, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, повного відшкодування заподіяних збитків або усунення заподіяної шкоди.

Активне сприяння розкриттю злочину полягає у наступному: повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення злочину; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину; повідомленні про їхнє місцезнаходження; наданні допомоги в їх затриманні.

Наявність неповнолітніх дітей та участь у бойових діях - суд врахував при визначенні міри покарання, проте визнав, що ці обставини не є визначальними та не зменшують суспільної небезпечності вчиненого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із конкретних обставин та тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, інших обставин по кримінальному провадженню, призначене обвинуваченому покарання відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання згідно з ст. ст. 50, 65 КК України.

Саме таке покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та є справедливим.

Суд обґрунтовано мотивував невизнання обставин, які пом`якшують покарання, знайшов достатніх доказів або підстав вважати ці обставини реальними.

Твердження сторони захисту про те, що суд послався на ухвалу Надвірнянського суду від 07.11.2024 р., однак її фактично не існує в ЄДРСР колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна ухвали Надвірнянського районного суду від 07.11.2024 р. (том 1, а.п. 193-194).

Крім того, ухвала наявна і в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122924417).

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки суд діяв в межах закону та на підставі належності, допустимості та достатності доказів, та дійшов обґрунтовано висновки про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 245 КК України.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 254 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5