Справа № 569/9200/25
УХВАЛА

10 липня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

слідчої ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 .

В обґрунтуванні клопотання зазначає, що Сектором дізнання Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000386 від 05.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

30 травня 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшло клопотання старшого дізнавача СДРівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки «PEUGEOT 3008» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною користуватися та розпоряджатися даним майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання зазначав, що до чергової частини Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійщла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що малознайомий на ім`я ОСОБА_8 в період часу з 31.03.2025 по 06.04.2025 отримавши доступ до паспортних даних заявника, здійснив відкриття кредитних рахунків в різних фінансових установах, внаслідок чого завдав потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 14 200 грн.

27 травня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали суду №569/9200/25 1-кс/569/3970/25 від 20.05.2025 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в автомобілі марки «PEUGEOT» моделі «3008» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, власником якого є ОСОБА_4 , та яким фактично користується ОСОБА_9 , було вилучено свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ серії НОМЕР_3 та автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «3008», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, який вилучено та поміщено на територію майданчика для зберігання тимчасово затриманих ТЗ ГУНП в Рівненській області, за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Б. Штейнгеля, 90.

30 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/9200/25, провадження 1-кс/569/3970/25 на вищевказане майно було накладено арешт із забороною користування та розпорядження даним майном, до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Винесене процесуальне рішення суд мотивував збереженням речових доказів, та унеможливленням вчинення подальших дій, пов`язаних із розпорядженням свідоцтвом про реєстрацію вказаного ТЗ серії НОМЕР_3 та автомобілем марки «PEUGEOT» моделі «3008», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, які можуть призвести до втрати чи пошкодження, знищення слідів вчинення кримінального правопорушення.

Дії органу досудового розслідування пов`язані з накладенням арешту на вищевказане майно є незаконними, оскільки у межах кримінального провадження № 0000386 від 05.05.2025 року ОСОБА_4 не має статусу підозрюваної, а у відповідності до ст. 64-2 КПК, є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор. Клопотання про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «PEUGEOT» чорного д.н.з. НОМЕР_4 подано дізнавачем.

Позов у справі не заявлено.

Автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «3008», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не може бути предметом конфіскації оскільки не належить особам, що скоїли кримінальне правопорушення. Також вказаний автомобіль не може бути предметом спеціальної конфіскації у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_4 є матір`ю малолітніх дітей. Втрата можливості користуватися автомобілем ускладнює виконання батьківських обов`язків, таких як довіз дітей до навчальних закладів та медичних установ. Арешт автомобіля фактично позбавляє можливості виконувати свої батьківські обов`язки, що суперечить найкращим інтересам дитини.

Представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 в судовому засідання своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення клопотання та просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши поясненя учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Сектором дізнання Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000386 від 05.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2025 року № 569/9200/25 (1-кс/569/4186/25) накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ серії НОМЕР_3 та автомобіль марки «Peugeot» моделі «3008», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, який вилучено та поміщено на територію майданчика для зберігання тимчасово затриманих ТЗ ГУНП в Рівненській області, за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Б. Штейнгеля, 90.

Встановити заборону власнику чи будь-яким іншим особам користуватися та розпоряджатися свідоцтвом про реєстрацію вказаного ТЗ серії НОМЕР_3 та автомобіль марки «Peugeot» моделі «3008», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, який вилучено та поміщено на територію майданчика для зберігання тимчасово затриманих ТЗ ГУНП в Рівненській області, за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Б. Штейнгеля, 90, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено, що автомобіль марки «PEUGEOT» моделі «3008», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не може бути предметом конфіскації оскільки не належить особам, що скоїли кримінальне правопорушення. Також вказаний автомобіль не може бути предметом спеціальної конфіскації у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_4 є матір`ю малолітніх дітей. Втрата можливості користуватися автомобілем ускладнює виконання батьківських обов`язків, таких як довіз дітей до навчальних закладів та медичних установ. Арешт автомобіля фактично позбавляє можливості виконувати свої батьківські обов`язки, що суперечить найкращим інтересам дитини.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (ВгопіолУБкі) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, про необхідності в повернення автомобіля на відповідальне зберігання без зняття арешту, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна , задоволити частково.

Передати безоплатно на відповідальне зберігання з правом користування та без права відчуження автомобіль марки «Peugeot» моделі «3008», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, та свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ серії НОМЕР_3 власнику ОСОБА_4 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського ОСОБА_10