Справа № 458/679/25
Провадження № 1-кп/452/373/2025
УХВАЛА

іменем України

02 вересня 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

із участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілих

адвоката ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника-адвоката ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

захисника-адвоката ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_15 ,

захисника-адвоката ОСОБА_16 ,

провівши у залі місцевого суду в місті Самборі Львівської області підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000005 від 11.01.2025 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді місцевого суду перебуває зазначена кримінальна справа відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , котрі обвинувачуються у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, вчиненому в складі організованої групи; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, вчиненому в складі організованої групи, - із правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289 К України; відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , котрі обвинувачуються у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, вчиненому в складі організованої групи; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, вчиненому в складі організованої групи - із правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України; відносно ОСОБА_7 , котрий обвинувачується у пособництві нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, вчиненому в складі організованої групи; у пособництві незаконного заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, вчиненому в складі організованої групи, - із правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 13 вересня 2025 року включно.

У зв`язку із продовженням судового провадження 22.10.25р. процесуальним прокурором подано суду клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо кожного обвинуваченого посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, що були встановлені у минулому судовому засіданні під час обрання запобіжного заходу у суді, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, що може бути підставою для втечі;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в обвинувачених відсутнє постійне місце роботи, а отже законне джерело доходу, що може спричинити зміну місця проживання, пошук заробітку, в тому числі незаконного;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлено місцезнаходження повної суми викрадених готівкових коштів, якими незаконно заволоділи обвинувачені, а також знаряддя злочину ніж;

- незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , свідків у даному кримінальному провадженні, а тому менш суворий запобіжний захід буде недостатній для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання кожним із обвинувачених покладених на них процесуальних обов`язків.

Вислухавши з обговорюваного питання прокурора про підтримання кожного звернення з викладених у ньому підстав, позицію обвинувачених та їх захисників-адвокатів ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_13 , ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_15 , котрі не погоджувалися із продовженням такого суворого запобіжного заходу, заявляли клопотання про зміну обраного запобіжного заходу тримання під вартою щодо обвинувачених і кожен стосовно свого підзахисного на домашній арешт, або як альтернативу захисник ОСОБА_10 просив суд обрати заставу в розмірі сорока прожиткових мінімумів доходів громадян, - посилаючись на те, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшилися і це свідчить про можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження у межах заявлених клопотань, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

Згідно ст. 194 цього Кодексу під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України регламентовано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених, судом водночас враховуються вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ураховуючи вимоги наведених норм Закону і те, що із наданих прокурором доказів вбачаються наявність обґрунтованої підозри кожного із обвинувачених у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, їх кожного соціальні зв`язки, сімейний стан, а також наявність ризиків, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , чи свідків у даному кримінальному провадженні, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам. Разом з тим при цьому судом взято уваги часткове відшкодування шкоди, зокрема обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , - повернуто потерпілим по 170000гривень. Однак на переконання суду з метою забезпечення виконання кожним обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків є підстави продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, хоч і зменшився як стверджували захисники один із наведених кожному з обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_15 ризик незаконно впливати на потерпілих через відшкодування ними кожним у своїй частці матеріального збитку, однак він як такий на думку суду далі існує.

Крім того за змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Додані до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а тому, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу обвинуваченого, - що наведено захисником ОСОБА_8 під час розгляду клопотання за основне старший вік, відшкодування шкоди потерпілому, котрий жодних претензій як вказано у письмовій заяві до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, а також судом враховано, що такий запобіжний захід є винятковим щодо особи, а прокурором одночасно не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - суд не знайшов підстав для задоволення цього звернення про продовження запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повністю. Водночас суд відзначає та погоджується із позицією захисту про роль як пособника цього обвинуваченого в інкримінованих діяннях, а відтак і виникненням можливої процесуальної необхідності звільнити особу з-під варти та ізолювати від решти обвинувачених.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень про застосування практики Європейського суду з прав людини», суд у своїх рішеннях повинен також застосовувати практику Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року в справі Вренчев проти Сербії ).

Із матеріалів справи встановлено, що ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 13 вересня 2025 року включно.

Підставою для обрання такого запобіжного заходу стало наявність ризиків передбачених статтею 177 КК України, а саме те, що те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що спонукатиме обвинуваченого до втечі і тим самим ухилятися від належного судового розгляду; може незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни показань; враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і, менш суворий запобіжний захід буде недостатній для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд констатує з позицій сторін, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. На даному етапі судового розгляду зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Вирішуючи питання щодо наявності зазначених вище ризиків, які давали підстави суду обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку, що вказані прокурором у клопотанні ризики фактично тоді знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання; разом з тим тепер прокурором не доведено обставин, які б свідчили про можливість запобігти цим ризикам виключно шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 судом встановлено, що він має постійне місце проживання, одружений, є особою похилого віку; раніше не судимий; по місцю проживання скарг на нього не поступало, характеризується позитивно, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, претензій з боку потерпілого до нього немає. Вказані обставини свідчать про можливість запобігти існуючим ризикам у цьому кримінальному провадженні шляхом застосування до ОСОБА_7 необхідного і достатнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною йому залишати місце свого проживання, з покладанням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і суд приходить до переконання, що в судовому розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою поза розумним сумнівом установлено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, відтак, на сьогодні стосовно ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів з урахуванням вимог ст. 196 КПК України.

Напротивагу наведеному в решті п`яти клопотаннях прокурора таких підстав для зміни запобіжного заходу іншим обвинуваченим судом не знайдено, а тому такі підлягають задоволенню в тому числі з вимог вище наведених норм Кримінального процесуального Закону та зазначених раніше аргументів про існуючі ризики.

Одночасно, вислухавши прокурора, обвинувачених, та захисників-адвокатів, потерпілого ОСОБА_4 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 суд прийшов до переконання про завершення підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань із викликом зазначених осіб.

Керуючись ст. ст. 314 317, 331, 370 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити на 22 жовтня 2025 року на 14.00год. (резервний час 23.10.2025р. 15.00год) у відкритому судовому засіданні у залі суду судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілих, адвокатів та обвинувачених, доставивши їх під вартою до зали суду.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно.

Змінити щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк шістдесят днів до 1 листопада 2025 року включно, зобов`язавши прибувати до суду за кожною вимогою та повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; зобов`язати ОСОБА_7 цілодобово не залишати місце проживання за адресою в АДРЕСА_1 без дозволу прокурора, суду; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали в частині обраного запобіжного заходу покласти на процесуального прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню Самбірським РВП ГУ НП у Львівській області після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і в частині продовжених запобіжних заходів може бути оскарженою в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя