Справа № 464/2325/25
пр.№ 1-кс/464/776/25
У Х В А Л А

12 червня 2025 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова заяву прокурора ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи №464/2325/25 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

в провадженні суду на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 12.02.2025, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

10.06.2025 на адресу суду надійшла заява прокурора ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи №464/2325/25 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України. Вважає, що правовою підставою для заявлення відводу судді ОСОБА_4 є п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Такі висновки грунтуються на тому, що суддя ОСОБА_4 в судовому засіданні по даній праві, яке відбулось 18.04.2025, отримавши від прокурора угоду про визнання винуватості, всупереч вимогам ч.3 ст.474 КПК України, почавши її розгляд, за власною ініціативою оголосив перерву у справі, мотивуючи таке рішення, бажанням ознайомитись з поданою угодою про визнання винуватості та матеріалами кримінального провадження. Вказаним рішенням було порушено як норми ч.3 ст.474 КПК України, так і було поставлено під сумнів об?єктивність та неупередженість суду, оскільки надання правової оцінки угоді про визнання винуватості, та дослідження обставин, які враховувались сторонами при укладенні такої угоди, судом має бути здійснено відповідно ст. 366, 367 КПК України в нарадчій кімнаті. Однак, суддя ОСОБА_4 отримавши угоду про визнання винуватості, вислухавши позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, витребував матеріали кримінального провадження № 0000068 від 12.02.2025 та ознайомився з ними, після чого оголосив перерву для ознайомлення з угодою, чим викликав у нього сумніви у своїй неупередженості. В наступному судовому засіданні, яке відбулося 01.05.2024, на стадії підготовчого судового розгляду, в ході розгляду угоди про визнання винуватості, суддя ОСОБА_4 зобов?язав прокурора надати усі матеріали кримінального провадження, для їх вивчення судом з метою надання оцінки, чи вірно викладене обвинувачення в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Після чого здійснив фактичне дослідження усіх матеріалів кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні. Надалі суддя ОСОБА_4 вийшов до нарадчої кімнати, та після спливу певного проміжку часу, повернувшись до зали судових засідань, оголосив короткий текст ухвали, якою відмовив у затвердженні угоди про визнання винуватості. Вказаним рішенням, про витребування матеріалів кримінального провадження, та дослідженням судом матеріалів кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, було порушено як норми ч. 4 ст. 291 КПК України, так і було поставлено під сумнів об?єктивність та неупередженість суду. Оскільки отримавши в позапроцесуальний спосіб матеріали кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні, та надавши оцінку окремим письмовим доказам під час перебування в нарадчій кімнаті по вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд сформував свою попередню думку у кримінальній справі не приступаючи до її розгляду, що в подальшому може суттєво вплинути на об?єктивність суду при оцінці доказів на їх допустимість, та правильності прийняття кінцевого рішення у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2025 року заяву про відвід передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи №464/2325/25 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України підтримав та просив таку задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву про відвід судді просив задоволити.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заяву про відвід судді просив задоволити.

Суддя ОСОБА_4 просить розгляд заяви про відвід здійснювати у його відсутності.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст.344 КПК України питання про відвід вирішується судом відповідно до вимог ст.75-81 КПК України.

Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачена у ст.76 КК України.

Відповідно до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу.

При цьому, слід зауважити, що розгляд суддею заяви про відвід має на меті встановлення обставин, які б свідчили про неможливість учасника процесу, якому заявлено відвід, приймати участь та реалізувати права та обов`язки, встановленні процесуальним законодавством, проте не пов`язується із розглядом справи по суті.

При розгляді заяви про відвід суддя не досліджує матеріали кримінального провадження, а лише встановлює наявність чи відсутність обставин, що унеможливлюють подальшу участь особи, якій заявлено відвід, в певному судовому процесі.

В даному випадку, обґрунтовуючи заяву про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000068 від 12.02.2025 прокурор посилається на те, що в нього є сумніви щодо неупередженості судді та його об`єктивності.

Відповідно до ч.1ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів`кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Тобто неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до ч.5 ст.80 КПК повинен бути вмотивованим. При цьому, згідно з ч.4 ст.80 КПК заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, водночас, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості існує необхідність доведення стороною наявності відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

В п.66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) ЄСПЛ зазначив, що «безсторонність, в сенсі п.1 ст.6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п.105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Разом з тим, наявність безсторонності для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за суб`єктивним критерієм, який передбачає оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», заява № 11/1987/134/188, § 46).

Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Так, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд в ухвалі від 31.10.2023 року у справі № 990/278/23 зазначив, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Таким чином, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

В своїй заяві прокурор ОСОБА_8 зазначає, що суддя ОСОБА_4 зобов?язав його надати усі матеріали кримінального провадження, для їх вивчення судом з метою надання оцінки, чи вірно викладене обвинувачення в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Після чого здійснив фактичне дослідження усіх матеріалів кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні. Надалі суддя ОСОБА_4 вийшов до нарадчої кімнати, та після спливу певного проміжку часу, повернувшись до зали судових засідань, оголосив короткий текст ухвали, якою відмовив у затвердженні угоди про визнання винуватості.

Однак мотиви, викладені у заяві, фактично свідчать про незгоду прокурора із процедурою судового розгляду, що здійснює суддя ОСОБА_4 та з процесуальним рішенням судді ОСОБА_4 у ході розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, відтак дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника, що не може слугувати підставою для відводу.

Наведені обставини не підтверджують упередженого ставлення головуючого судді, а тому не є підставами для відводу судді у розумінні ст. 75 КПК України.

Адже, ні незгода з процесуальними діями судді, ані судові рішення, ухвалені суддею, не можуть бути підставою для його відводу. Протилежне трактування принципу неупередженості суду та інституту відводу суперечить засадам судочинства та незалежності судді, а також містить потенційні ризики з точки зору наслідків для судової практики.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Щодо покликань прокурора на те, що суддя ОСОБА_4 витребував матеріали кримінального провадження №0000068 від 12.02.2025 та ознайомився з ними,здійснив фактичне дослідження усіх матеріалів кримінального провадження, то слід зазначити, що оцінка певних процесуальних дій та рішень головуючого судді може бути надана виключно у встановленому процесуальному порядку судами вищих інстанцій. При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що в обґрунтування своєї заяви про відвід судді заявник не навів належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені нормами КПК України, будь-які обставини, які б свідчили про заінтересованість, упередженість чи необ`єктивність судді, його безсторонність, при розгляді даного кримінального провадження, що відповідно до вимог ст. 75, 76КПК України є підставами для відводу - відсутні.

Відтак, оскільки судом не встановлено та прокурором не наведено жодних підстав, передбачених ст. 75, 76 КПК України, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви прокурора ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінальної справи №464/2325/25 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 16 червня 2025 року о 13 год. 45 хв.

Суддя