Номер провадження 1-кс/754/1960/25
Справа № 754/779/25
У Х В А Л А

Іменем України

13 червня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення на підставі його заяви від 11.01.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення на підставі його заяви від 11.01.2025 року.

Заява обґрунтовується тим, що в провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , в якому суддя ОСОБА_4 виявляє свою прихильність до органів прокуратури, приховує факти, викладені в заяві про відвід прокурора, з метою надання посильної допомоги прокурорці ОСОБА_6 та її начальникам - прокурорам, створюючи видимість законної процесуальної діяльності. Скарга, подана до суду щодо невнесення відомостей до ЄРДР, стосується прокурора ОСОБА_6 , якій суддя ОСОБА_4 виявляє свою прихильність та посильну допомогу, а тому, на думку заявника слідчий суддя ОСОБА_4 не може розглядати його скаргу, у зв`язку з наявністю обґрунтованих сумнівів у її безсторонності, неупередженості та об`єктивності

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча був завчасно повідомленим про час, день та місце розгляду справи. Жодних заяв та клопотань щодо відкладення судового розгляду на подавав.

Особа, якій заявлено відвід, - суддя ОСОБА_4 та прокурор в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені.

Суддею з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід за відсутності осіб, що не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Вивчивши заяву про відвід, суддя дійшов до такого висновку.

Обґрунтування позиції суду.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений частиною 1 статті 75 КПК, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, в частині 1 статті 76 КПК визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Частиною 1 статті 80 КПК визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим.

Також згідно із частиною 5 статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі- ЄСПЛ).

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Заявник у заяві про відвід не посилається на порушення авторозподілу при визначенні слідчого судді ОСОБА_4 , як і не стверджує про недодержання нею об`єктивного критерію при розгляді кримінального провадження. Отже формування суду для розгляду цієї справи (об`єктивний критерій) здійснено у встановлений законом спосіб.

Що стосується суб`єктивного критерію, то, заявник, вочевидь, висловлює свою незгоду з процесуальними рішеннями судді ОСОБА_4 . Саме ця обставина породжує у нього сумніви в неупередженості судді.

ЄСПЛ встановлює два виключення із належних сумнівів. Несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; не припустимі гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04.02.2020 по справі №908/137/18, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, в тому числі й на рішення у «Справі Гаусшильдта» від 24.05.1989, «Міккалеф проти Мальти» від 15.10.2009, «Межнаріч проти Хорватії» від 15.07.2005, «підставою для виходу судді з процесу є достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості, а не будь-які щонайменші сумніви учасників справи (такі як: публічно висловлена думка судді, поведінка судді в інших провадженнях, тощо). Тобто, для задоволення відводу судді за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи».

Такі обставини при розгляді заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не встановлені, заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та у неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, викладені в заяві підстави щодо відводу не передбачені ст. 75 КПК України. Доводи, викладені у заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Так, суддя встановив, що у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , головуючим суддею ОСОБА_4 ухвалою від 07.04.2025 було задоволено заяву захисника ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_6 від участі у даному провадженні. Зазначена обставина спростовує твердження заявника про прихильність судді ОСОБА_4 до сторони обвинувачення, а також про її упередженість та небезсторонність.

Незгода із порядком проведення судового засідання, так само, як і зі змістом судових рішень, не може бути підставою для відводу. В противному випадку інститут відводу може стати інструментом усунення з кримінального провадження судді виключно за одним побажанням учасника кримінального провадження, а звідси і вибором таким учасником бажаного для нього судді, що не відповідає засаді змагальності сторін.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відводу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення на підставі його заяви від 11.01.2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1