ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1694/25 Справа № 203/5447/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 22 серпня 2025 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 22 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за заявою від 17.06.2025.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що оскільки заява Міністерства юстиції України від 23.06.2025 року за викладеними в ній обставинами не свідчить про вчинення діянь, що підпадають під ознаки будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України (далі - КК) та, таким чином, не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), не внесення по цій заяві відомостей до ЄРДР не є бездіяльністю, про яку зазначає скаржник, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник Міністерства юстиції України просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, внести відомості за заявою Міністерства юстиції України про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на незаконність ухвали слідчого судді, а його висновки є помилковими. На його думку, якщо зі зверненням особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям провадження відповідно до ст. 214 КПК. Вважає, що слідчий суддя та уповноважена особа, чия бездіяльність оскаржується, здійснили поверхневий та абсолютно формальний аналіз заяви без вивчення в повному обсязі доданих матеріалів та доказів у якості додатків. Підставою для звернення із заявою стало рішення ЄСПЛ, яким, зокрема встановлено порушення Державою Україна вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на те, що ЄСПЛ виносить рішення проти держави, а не конкретних осіб та встановлює порушення Конвенції, яка є частиною національного законодавства України, Міністерство юстиції України немає можливості встановити внаслідок чиїх саме дій завдано збитків Державному бюджету України та більш конкретні обставини вчинення вказаних дій. Водночас відомості про підстави та правове обґрунтування винесення ЄСПЛ рішення у даній справі викладені безпосередньо в самому тексті, автентичний переклад якого було додано до заяви. Вказує, що у поданій заяві Міністерство юстиції України наводить обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 367 КК, вчинених невстановленими особами органів державної влади (правоохоронними органами) відносно громадянина ОСОБА_7 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків (істотної шкоди), внаслідок виплати йому відшкодування в розмірі 326369,25 грн на виконання рішення Європейського суду з прав людини Калімов та інші проти України. Одночасно Міністерство юстиції України повідомляло ДБР, що у додатках до поданої заяви від 17.06.2025 містяться всі наявні документи, що можуть бути використані в якості доказів та які свідчать про наявність об`єкту і об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники апеляційного провадження, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явились, до апеляційного суду подано заяву від представника, в якій просить розглянути апеляційну скаргу без його участі, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК за його відсутності.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши ухвалу слідчого судді та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що слідчий суддя належним чином дотримався вимог процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, з огляду на таке.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що наведені у заяві Міністерства юстиції України обставини, не є відомостями, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365 та 367 КК.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, оскільки зі змісту заяви скаржника не вбачається достатніх та об`єктивних даних, які містять ознаки кримінального правопорушення, натомість викладені в ній обставини зводяться до посилання на прийняте Європейським судом з прав людини рішення у справі Калімов та інші проти України, яким встановлено порушення Державою Україна положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зобов`язання сплатити заявнику ОСОБА_7 326369,25 грн як відшкодування моральної шкоди, при цьому виплачені кошти за цим рішенням є збитками Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що обов`язок внести відомості до ЄРДР в уповноважених осіб органу досудового розслідування виникає з моменту отримання відомостей щодо вчинення саме кримінального правопорушення та такий обов`язок діє протягом 24 годин з моменту отримання таких відомостей.

При цьому кримінальне процесуальне законодавство не вказує на необхідність органу досудового розслідування реєстрації у ЄРДР будь-яких заяв, які надходять від фізичних та юридичних осіб та містить імперативну вимогу, що такі заяви повинні свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18 зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

В пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже, при відсутності правових підстав суд не позбавлений можливості відмовити у задоволенні скарги щодо зобов`язання внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Перевіривши зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17 червня 2025 року, апеляційний суд дійшов висновку, що викладені в ній фактичні обставини зводяться лише до висловлення припущення про те, що виплата грошових коштів з Державного бюджету України на користь заявника на підставі рішення ЄСПЛ Калімов та інші проти України може бути наслідком вчинення посадовими особами кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК.

В заяві про вчинення кримінального правопорушення Міністерство юстиції України просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364 365, 367 КК та встановити осіб, внаслідок дій або бездіяльності яких Європейським судом прийнято рішення проти України, на підставі якого заявнику було нараховано 7500 євро відшкодування, а Державному бюджету України спричинено збитків.

Отже, в заяві фактично висловлюється лише не конкретизоване припущення про ймовірність вчинення кримінально-караних дій, а відтак заява Міністерства юстиції України дійсно не містить належних і достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення, які підлягають внесенню до ЄРДР.

Тому, враховуючи, що закон передбачає необхідність попередньої оцінки слідчим змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації, а саме відповідності ст. 11 КК, з огляду на наведені вище фактичні обставини, висновки слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність уповноважених осіб, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є законними та обґрунтованими.

Отже, всупереч доводам представника Міністерства юстиції України, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги Міністерства юстиції України ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, а тому доводи представника в цій частині є неспроможними.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення судового рішення, яке є достатньо мотивованим і відповідає положенням ст. 26, 214, 370 КПК, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись статтями 303, 309, 405, 407, 422 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 22 серпня 2025 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4