Справа №:755/9800/25
Провадження №: 1-кс/755/1903/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 14.08.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахчисарай, Автономної Республіки Крим, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Гагарінським РВ УМВС України в м. Севастополі 28.05.2002, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.111-?, ч.6 ст.111-?, ч.1 ст.111-?, ч.3 ст.436-? КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_9 під процесуальним керівництвом прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 14.08.2024 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.111-?, ч.6 ст.111-?, ч.1 ст.111-?, ч.3 ст.436-? КК України, у ході якого встановлено, що у період лютого-березня 2014 року, Російська Федерація, використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, в порушення міжнародно-правових норм, у т.ч. Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією (ратифікований Законом України № 13/98-ВР від 14.01.1998 та Федеральним Законом Російської Федерації №42-ФЗ від 02.03.1999), Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також підконтрольних уряду РФ проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Отже, з 20.02.2014 Російська Федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - Кримського півострова із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу РФ, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом РФ було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням РФ в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022, яким в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Відповідними Указами Президента, затвердженими законами України, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє до сьогодні.

Досудовим розслідуванням встановлені фактичні дані про те, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту окупації Автономної Республіки Крим з боку РФ, у 2014 році з власної ініціативи, добровільно взяв участь у незаконних виборах до окупаційних органів влади та був обраний депутатом т.зв. «Ради депутатів Гагарінського муніципального округу м. Севастополя». У подальшому, займаючи посаду голови т.з. «Внутрішньоміського муніципального утворення Гагарінського муніципального округу м. Севастополя, в.о. голови Ради та Голови місцевої адміністрації» у період з 2014 року до вересень 2024 року, ОСОБА_4 систематично здійснював інформаційну діяльність у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямовану на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань, за відсутності ознак державної зради.

Перебуваючи у невстановленому місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 не пізніше 28.10.2022 взяв участь у записі проросійського пропагандистської передачі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3 » (мовою оригіналу: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), підготовленої на замовлення т.зв. «Уряду м. Севастополя та Центру управління регіоном». У подальшому, відеозапис вказаної передачі був поширений на онлайн-сервісі для хостингу та загальнодоступного перегляду відео «Rutube» за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

Крім того встановлено, що зафіксовані на цьому відеозаписі висловлювання ОСОБА_4 містять публічні заклики до підтримки збройних формувань держави-агресора (РФ) та співпраці зі збройними формуваннями держави-агресора (РФ).

Також, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні свого робочого кабінету за адресою: м. Севастополь (ТОТ України) пр-т Жовтневої Революції, 8, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.11.2023, за участі окупаційного ЗМІ - телеканалу «Перший Севастопольський» записав пропагандистське відео під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» (мовою оригіналу: «ІНФОРМАЦІЯ_10»), відеозапис якого поширений на офіційному сайті вказаного телеканалу за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11.

Досудовим розслідуванням встановлено, що зафіксовані на цьому відеозаписі висловлювання ОСОБА_4 містять публічні заклики до підтримки збройних формувань держави-агресора та співпраці зі збройними формуваннями держави-агресора (РФ).

Отже, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-? КК України, а саме у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку збройних формувань держави-агресора, за відсутності ознак державної зради.

Далі, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.10.2022, ОСОБА_4 , взяв участь у записі проросійської пропагандистської передачі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3 » (мовою оригінала: «ІНФОРМАЦІЯ_3 »), підготовленої на замовлення окупаційних органів РФ - т.зв. «Уряду м. Севастополя та Центру управління регіоном». Відеозапис вказаної передачі був поширений 28.10.2022 у вільному доступі на онлайн-сервісі для хостингу та перегляду відео «Rutube» за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на вказаному відеозаписі містяться висловлювання ОСОБА_4 , які виправдовують, схвалюють, підтримують збройну агресію Російської Федерації проти України, схвалюють та підтримують тимчасову окупацію частини території України, глорифікують особу, яка здійснювала збройну агресію РФ проти України, а також представника окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України.

Також, використовуючи власний акаунт-сторінку соціально орієнтованого ресурсу «ВКонтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_6 як засіб масової інформації, ОСОБА_4 неодноразово поширював матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації та представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України.

Водночас, інтернет-видання (веб-сайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, а відтак є засобом масової інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закону України «Про інформацію» масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації.

Визначення поняття «аудіовізуальна інформація» міститься у статті 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», відповідно до якої аудіовізуальна інформація - будь-які сигнали, що сприймаються зоровими і слуховими рецепторами людини та ідентифікуються як повідомлення про події, факти, явища, процеси, відомості про осіб, а також коментарі (думки) про них, що передаються за допомогою зображень та звуків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про телекомунікації» інтернет - всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно зв`язана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про інформацію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Із огляду на викладене інформація, яка поширюється через Інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно, є масовою інформацією. Оскільки соціальні мережи діють в інтернет-просторі й інформація, яка у них розміщується є загальнодоступною (якщо власник не обмежив до них доступ), то соціальні мережи є засобами, за допомогою яких така інформація поширюється серед необмеженого/невизначеного кола осіб.

Так, 29.11.2023 перебуваючи у невстановленому місці та діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 , використовуючи як засіб масової інформації власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_4 », умисно поширив відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10» (мовою оригіналу «ІНФОРМАЦІЯ_10») за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6

Досудовим розслідуванням встановлено, що на вказаному відеозаписі містяться висловлювання ОСОБА_4 , які виправдовують, схвалюють, підтримують збройну агресію Російської Федерації проти України, схвалюють та підтримують тимчасову окупацію частини території України, глорифікують особу, яка здійснювала збройну агресію РФ проти України, а також представника окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України.

Також, 29.02.2024, перебуваючи у невстановленому місці та діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 , використовуючи як засіб масової інформації власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_4 » умисно поширив відеозапис власного відео звернення за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6

Досудовим розслідуванням встановлено, що на вказаному відеозаписі містяться висловлювання ОСОБА_4 , які виправдовують, схвалюють, підтримують збройну агресію Російської Федерації проти України, схвалюють та підтримують тимчасову окупацію частини території України, глорифікують особу, яка здійснювала збройну агресію РФ проти України, а також представника окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України.

Крім цього, 17.07.2024, перебуваючи у невстановленому місці та діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 , використовуючи як засіб масової інформації власну сторінку (акаунт) у соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою « ОСОБА_4 », поширив відеозапис передачі окупаційного ЗМІ - мережевого видання «Севастополь.ру» у вигляді відеозапису під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8» (мовою оригіналу: « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_13.

Досудовим розслідуванням встановлено, що зафіксовані на даному відеозаписі висловлювання ОСОБА_4 містять виправдовування, схвалення, підтримку збройної агресії Російської Федерації проти України, схвалення та підтримку тимчасової окупації частини території України, глорифікацію особу, яка здійснювала збройну агресію РФ проти України, а також представника окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України.

Отже, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-? Кримінального кодексу України, тобто у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, та представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, вчиненому з використанням засобів масової інформації.

Крім цього, у травні 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 12.05.2023, ОСОБА_4 , з метою завдання шкоди Україні, добровільно у невстановленому досудовим розслідуванням місці передав три маскувальні сітки збройним формуванням держави-агресора - військовослужбовцям НОМЕР_3 бригади морської піхоти РФ. Інформацію про свою діяльність з підготовки та передачі вказаних матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, ОСОБА_4 виклав на власному телеграм-каналі у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_14.

Також, у липні 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 04.07.2023, ОСОБА_4 , з метою завдання шкоди Україні, добровільно передав у своєму робочому кабінеті за адресою: м. Севастополь пр-т Жовтневої революції, буд. 8, антидронову рушницю представнику невстановлених збройних формувань держави-агресора. Інформацію про свою діяльність з підготовки та передачі антидронової рушниці збройним формуванням держави-агресора. Інформацію про власну діяльність з підготовки та передачі вказаних матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, ОСОБА_4 виклав на власному телеграм-каналі у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15.

Крім цього, у вересні 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 02.09.2023, ОСОБА_4 , з метою завдання шкоди Україні, добровільно передав у своєму робочому кабінеті за адресою: м. Севастополь пр-т Жовтневої революції, буд. 8, п`ять тепловізорних прицілів невстановленим збройним формуванням держави-агресора. Інформацію про свою діяльність з підготовки та передачі вказаних матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, ОСОБА_4 виклав на власному телеграм-каналі у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_16.

Отже, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-? КК України, тобто пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу збройним формуванням держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільної передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора.

Також, 12.07.2024 рішенням т.зв. «Територіальної виборчої комісії Гагарінского району м. Севастополя» №117/631-2, на підставі поданих ОСОБА_4 документів, останній від Севастопольського регіонального відділення Всеросійської політичної партії «ЄДИНА РОСІЯ» був зареєстрований кандидатом у депутати т.зв. «Законодавчого Зібрання м. Севастополя ІІІ скликання» по одномандатному округу № 3.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи на ТОТУ м. Севастополя, за результатами проведених виборів, рішенням т.зв. «Територіальної виборчої комісії Гагарінского району м. Севастополя» від 09.09.2024 № 134/687-2, а також постановою т.зв. «Севастопольської міської виборчої комісії» від 10.09.2024 №31/175-3 оголошений переможцем по одномандатному округу № 3 м. Севастополя і був обраний депутатом т.зв. «Законодавчого Зібрання м. Севастополя ІІІ скликання», чим довів до кінця свій злочинний умисел, спрямований на участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території та у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території України - у м. Севастополі, точне місце знаходження досудовим розслідуванням не встановлене, приступивши до виконання обов`язків як депутат т.зв. «Законодавчого Зібрання м. Севастополя ІІІ скликання», на підставі поданої ним заяви, постановою т.зв. «Законодавчого Зібрання м. Севастополя ІІІ скликання» від 19.09.2024 № 11, підписаного головою т.зв. «Законодавчого Зібрання м. Севастополя» ОСОБА_12 , був обраний з 19.09.2024 на посаду голови т.зв. «Постійного комітету Законодавчого Зібрання міста Севастополя ІІІ скликання з освіти, науки, культури, спорту та молодіжної політики», де й на даний час здійснює свою протиправну діяльність, шляхом виконання організаційно-розпорядчих функцій.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді голови т.зв. «Постійного комітету Законодавчого Зібрання міста Севастополя ІІІ скликання з освіти, науки, культури, спорту та молодіжної політики», у відповідності до розділу 6 п. 2 «Положення про постійні комітети та постійні комісії Законодавчого Зібрання м. Севастополя», затвердженого постановою т.зв. «Законодавчого Зібрання м. Севастополя» від 30.09.2014 року № 16: організовує роботу постійного комітету; головує на засіданнях постійного комітету; представляє рішення постійного комітету на засідання Законодавчого Зібрання або доручає представити данні рішення кому-небудь з членів постійного комітету Законодавчого Зібрання; організовує роботу з виконання рішень постійного комітету; керує роботою заступника голови та членів постійного комітету.

Отже, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-? КК України - колабораційна діяльність, тобто в участі громадянина України у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а також у добровільному зайнятті посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у таких органах.

12.03.2025 року ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.111-?, ч.6 ст.111-?, ч.1 ст.111-?, ч.3 ст.436-? КК України.

Внаслідок перебування ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України - у м. Севастополі, слідчим вжито вичерпних заходів для вручення йому повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

14.03.2025 письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_4 на 18.03.2025, 19.03.2025 та 20.03.2025 вручені йому у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру та повісток у випуску № 55 (7980) від 14.03.2025 газети «Урядовий кур`єр», а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

14.03.2025 на номер мобільного телефону НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_4 , за допомогою месенджерів «WatsApp» та «Telegram» були відправлені та доставлені йому повідомлення про підозру від 12.03.2025 та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_4 до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_9 на 18.03.2025, 19.03.2025 та 20.03.2025.

14.03.2025 на особисту сторінку ОСОБА_4 в соціальній мережі «ВКонтакте» (ІНФОРМАЦІЯ_17) були відправлені та доставлені повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 12.03.2025 та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_4 до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_9 на 18.03.2025, 19.03.2025 та 20.03.2025.

Незважаючи на вжиті заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_4 про підозру та направлені йому повістки, останній за викликами до слідчого не прибув, причин неприбуття та жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав.

Шляхом проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України - у м. Севастополі.

21.03.2025 року у зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності та за наявними даними перебуває на ТО АР Крим, підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Ці факти вказують на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те, що у випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існує ризик продовження ним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Відповідно до ч.5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Згідно з ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Вищенаведені обставини, а також те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.111-?, ч.6 ст.111-?, ч.1 ст.111-?, ч.3 ст.436-? КК України - у колабораційній діяльності, тобто участі громадянина України у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а також у добровільному зайнятті посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у таких органах; у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку збройних формувань держави-агресора, за відсутності ознак державної зради; у пособництві державі-агресору - умисних діях, спрямованих на допомогу збройним формуванням держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільної передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора; та поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, та представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, вчиненому з використанням засобів масової інформації, перебуває на тимчасово окупованій території України, що підтверджується рядом доказів, свідчать про те, що він переховується від органів досудового розслідування та суду, органи досудового розслідування не можуть впливати на його процесуальну поведінку, а він може незаконно впливати на свідків чи продовжувати вчинення злочину, у якому підозрюється.

Із урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не вбачається.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала у повному обсязі, прохала його задовольнити з підстав, викладених у ньому, зокрема, зазначила, що до сьогодні підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на окупованій території АР Крим, на виклики до слідчого не з`являється, хоча викликався належним чином, відповідно до норм КПК України. Крім того, ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Сторона захисту у судовому засіданні заперечила проти задоволення вказаного клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, місцезнаходження відокремленого підрозділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_2.

12.03.2025 року ОСОБА_4 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.111-?, ч.6 ст.111-?, ч.1 ст.111-?, ч.3 ст.436-? КК України.

14.03.2025 письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_4 на 18.03.2025, 19.03.2025 та 20.03.2025 вручені йому у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто шляхом опублікування повідомлення про підозру та повісток у випуску № 55 (7980) від 14.03.2025 газети «Урядовий кур`єр», а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

14.03.2025 на номер мобільного телефону НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_4 , за допомогою месенджерів «WatsApp» та «Telegram» були відправлені та доставлені йому повідомлення про підозру від 12.03.2025 та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_4 до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_9 на 18.03.2025, 19.03.2025 та 20.03.2025.

14.03.2025 на особисту сторінку ОСОБА_4 в соціальній мережі «ВКонтакте» (ІНФОРМАЦІЯ_17) були відправлені та доставлені повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 12.03.2025 та повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_4 до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_9 на 18.03.2025, 19.03.2025 та 20.03.2025.

Шляхом проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України - у м. Севастополі.

21.03.2025 року у зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності та за наявними даними перебуває на ТО АР Крим, підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об?єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Із метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч.6 ст.193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст.25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч.6 ст.193 КПК України, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність із огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , який добровільно прийняв участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, здійснив інформаційну діяльність у співпраці з державою-агресором, пособництво державі-агресору та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, не з?явився на виклики слідчого, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_4 переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за ч.6 ст.111-? КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, за ч.1 ст.111-? КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у вчиненні тяжких злочинів, за ч.5 ст.111-? КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, за ч.3 ст.436-? КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим, а усвідомлення підозрюваним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у цьому випадку обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч.1, п.1 ч.2 ст.575 КПК України). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст.59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст.16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч.1 ст.197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч.6 ст.193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку ч.6 ст.193 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч.6 ст.193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись вимогами ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахчисарай, Автономної Республіки Крим, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1