САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/902/16-к
Провадження № 1-кп/726/67/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000224, з обвинувальним актом, додатками слідчого СВ Садгірського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 , затверджений прокурором Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,та угодою про примирення, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт, який підсудний Садгірському районному суду м. Чернівці, в підготовчому судовому засіданні надано матеріали кримінального провадження, по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Згідно додатків до обвинувального акту і матеріалів даного кримінального провадження 31 травня 2016 року в м. Чернівці, між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 досягнуто та укладено угоду про примирення, згідно якої ОСОБА_5 визнає свою вину у скоєнні нижчевказаного злочину ч.1 ст.289 КК України. Крім того між ними погоджено міру покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, із звільненням на підставі 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням на два роки.

Відповідно до обвинувального акта та вищевказаної угоди ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення за обставин вказаних нижче.

Так, 08.03.2016 року близько 00:30 год., обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Городній у м. Чернівці, побачив потерпілого ОСОБА_4 , який під час руху на власному транспортному засобі марки «Дельта", впав на узбіччя дороги, підійшов до останнього та під приводом перевірки справності транспортного засобу, заволодів вказаним мопедом марки «Дельта», чорного кольору, на якому втік з місця вчинення злочину, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 5000,00 грн.

Суд, заслухавши думку прокурора, яка не заперечує проти укладеної угоди та погодилася з мірою покарання передбаченою в угоді, пояснення та думку потерпілого, який просив затвердити угоду, обвинуваченого який беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди, вважає, що угода підлягає затвердженню, а ОСОБА_5 слід визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Однак разом з цим при затвердежнні угоди суд виходить із загальних засад кримінального судовчинства та вимог КПК України, КК України та потсанов пленумів вищих судів України.

Відповідно до п.1 та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Крім того, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, обставини скоєння злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого.

Так, обвинуваченому обставинами, що пом`якшують покарання підсудного, згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає те, що в ході досудового розслідування і судового розгляду вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєнні злочину та те, що шкоду потерпілому відшкодовано.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом беруться до уваги, те що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, однак визначені з порушенням вимог ст. 69-1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунк¬тами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так у пунктах 1 та 2 ст. 66 КК передбачені: а) з`явлення із зізнанням; б) щире каяття; в) активне сприяння розкриттю злочину; г) добровільне відшкодування завданого збитку; д) усунення заподіяної шкоди, тобто такі обставини, що пом`якшують покарання, і являють собою так зване діяльне каяття, а також визнання підсудним своєї вини.

Судом встановлено, що по даній справі обвинуваченим щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, усунув заподіяну шкоду, крім того вину визнав беззаперечно, раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має місце роботи, раніше не судимий, а тому суд приходить до висновку, що ці всі обставини мають бути враховані судом.

А тому враховуючи фактичні обставини справи та дані, особу обвинуваченого, зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання із застосуванням та врахуванням ст.69-1 КК України, в межах санкції ст.289 ч.1 КК України, визначивши строк на думку суду достатній для досягнення мети покарання у відповідності зі ст.50 КК України та вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання відповідно до умов угоди та вимог КК України і КПК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнити його від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України.

При цьому визначенні міри покарання і зясування можливості затвердження угоди, судом береться і враховується також те, що ні обвинувачений, ані потерпілий не є юристами і не звертались за правовою допомогою, а тому ними не були враховані вимоги ст. 69-1 КК України при укладенні угоди, яка в цілому відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, суд переконавшись, що угода може бути затверджена, вважає, що слід ухвалити вирок, яким затвердити угоду і призначити узгоджену сторонами міру покарання із врахуванням вимог ст. 69-1 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Затвердити угоду про примирення від 31 травня 2016 року, укладену в м. Чернівці між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

На підставі угоди про примирення з врахуванням вимог ст. 69-1 КК України, призначити ОСОБА_5 , узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить іншого злочину та виконає покладені на нього зобов`язання.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну постійного місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Речовий доказ - мопед "Дельта" залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.1 ст.473 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при ухваленні вироку, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1