Справа № 367/1701/22
Провадження №1-кс/367/234/2025
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього підозрюваного: ОСОБА_5 ,

підозрюваного: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження за клопотанням прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000479 від 16.06.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15.06.2021 за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області надійшло вищевказане клопотання.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що в провадженні слідчого відділення Відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000479 від 16.06.2022, за підозрою ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Встановлено, що 18.12.2019 приблизно о 23:30 год. (точного часу не встановлено) у ОСОБА_7 , якій дійшов попередньої змови із неповнолітніми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , виник спільний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння майном ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, перебуваючи у тому ж місці, в той же час, неповнолітній ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, наніс один удар в потилицю ОСОБА_9 предметом схожим на цеглу, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння майном ОСОБА_9 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_7 та неповнолітні ОСОБА_6 і ОСОБА_8 почали одночасно наносити численні (більш 10-ти) удари ногами по голові, обличчю та іншим частинам тулубу потерпілого ОСОБА_9 , який в цей час лежав на землі. З метою доведення до кінця спільного злочинного умислу спрямованого на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, діючи за попередньою змовою групою осіб, користуючись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_7 дістав з кишені брюк в які був одягнений ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6А», чорного кольору, вартістю 1 441,32 грн., неповнолітній ОСОБА_6 дістав з кишені куртки в яку був одягнений ОСОБА_9 посвідчення адвоката на ім`я останнього № 5192/10 від 17.07.2014 року, неповнолітній ОСОБА_8 зірвав із шиї ОСОБА_9 срібний ланцюжок 960 проби, масою 14,80 г., вартістю 1 667,46 грн., з срібною підвіску у вигляді гербу України 960 проби, масою 4,47 г., вартістю 459,35 грн., які належали потерпілому ОСОБА_9 .. Внаслідок спільних злочинний дій ОСОБА_7 та неповнолітніх ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому лівого скуло-орбітального комплексу із зміщенням відламків, перелом лотеральної та задньої стінок верхньощелепної пазухи, забій головного мозку з посттравматичним субарахноїдальним крововиливом, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я. Після вчинення зазначених спільних злочинних дій, ОСОБА_7 разом із неповнолітніми ОСОБА_6 і ОСОБА_8 з місця кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому майнової шкоди на загальну суму 3 568,13 грн.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог 276-278 КПК України ОСОБА_6 20.05.2022 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Підозра неповнолітньому ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю обґрунтована і підтверджується наступними доказами: протоколом обшуку від 19.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 19.12.2019 за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом обшуку від 19.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_5 ; відеозаписами з камер відеоспостереження від 18.12.2019; протоколами огляду відеозаписів з камер відеоспостереження від 17.01.2020, від 20.01.2020, від 24.01.2020; протоколом допиту потерплого ОСОБА_9 від 26.03.2020; протоколом проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 20.04.2021; протоколом проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 20.04.2021; протоколом проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 20.04.2021; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 20.04.2021; висновком судово-медичної експертизи № 16 від 13.03.2020; висновком судово-медичної експертизи № 85 від 20.07.2021; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 10-318 від 23.03.2020; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 30.05.2022; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 від 03.06.2022; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , є згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та просив задовольнити з наведених у ньому підстав та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , якого підтримав підозрюваний ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ОСОБА_6 переховувався від поліції за її вказівкою, щоб останній не потрапив за грати.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважає, клопотання слідчого таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: - протоколом обшуку від 19.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_5 ; - протоколом обшуку від 19.12.2019 за адресою: АДРЕСА_4 ; - протоколом обшуку від 19.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_5 ; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.03.2020; - протоколом проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 20.04.2021; - протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 20.04.2021; - висновком судово-медичної експертизи № 16 від 13.03.2020.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 за можливості зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Так, наявність даного ризику у кримінальному провадженні підтверджується тим, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 не одружений, не навчається, офіційно не працює, не має іншого постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, тобто не має постійних та міцних соціальних зв`язків, та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, даний ризик обґрунтовується тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його вини в суді. Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та у разі доведення його винуватості в суді йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому є всі підстави вважати, що у разі обрання менш суворого запобіжного заходу він буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. При цьому, в судовому засіданні законний представник неповнолітнього підозрюваного сама й зазначила, що ОСОБА_6 переховувався через загрозу потрапити до в`язниці.

Так, судом встановлено, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 протягом тривалого часу переховувався від органу досудового розслідування та лише 22.07.2025 року був затриманий в порядку ст. 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26.02.2025 року.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя, дійшов висновку, що існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1ст. 177 КПК України доведено.

Також, слідчим суддею встановлено існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що в разі не обрання запобіжного заходу щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , останній з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення у якому підозрюється може незаконно шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на показання потерпілого ОСОБА_9 , місце проживання та роботи якого підозрюваному відомо. Також, про можливість незаконного впливу на потерпілого у даному кримінальному провадженні свідчить також і насильницький характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_6 ..

Крім того, судом встановлено й існування ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні не проведенні всі необхідні слідчі дії, зокрема не проведено слідчі експерименти із підозрюваними, не проведено за участі потерпілого та підозрюваних одночасні допити, а тому неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення у якому підозрюється може незаконно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що неповнолітній ОСОБА_6 раніше засуджений за насильницький злочин вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15.06.2021 за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Так, ОСОБА_6 будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого кримінального правопорушення, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Одночасно з цим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків встановлених у судовому засіданні, слідчий суддя повинен оцінити в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, та беручи до уваги, що підозрюваний в силу своєї поведінки після вчинення інкримінованих йому дій, переховувався від органу досудового розслідування, що свідчить про можливість й подальшого ухилення від слідства та суду, оскільки останній має реальну можливість змінити місце свого перебування, а також здійснювати незаконний вплив на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Так, цілодобовий домашній арешт не зможе уберегти від ризику переховування від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не вирішувався, оскільки не надходило такого клопотання до суду. Особисте зобов`язання не відповідає тяжкості злочину, у якому підозрюється особа та вагомості наданих доказів. При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою.

За таких підстав слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Стаття 197 КПК України зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та вказаний строк обчислюється з моменту взяття під варту, а у разі якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.

Так, враховуючи те, що ОСОБА_6 було затримано 22 липня 2025 року, то датою закінчення дії ухвали про тримання його під вартою слід вважати 19 вересня 2025 року.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства, підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-187, 193-206, 369-372, 376, 484, 485, 492 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000479 від 16.06.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , 10.08.2004 обчислювати з 22.07.2025 року до 19.09.2025 року, включно.

Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 28 липня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1