ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 686/4113/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/129/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження №11-сс/817/129/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2025 року про відмову у задоволенні поданої ним скарги на бездіяльність уповноважених осіб Окружної прокуратури м. Хмельницького, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Окружної прокуратури м. Хмельницького, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що наведені в заяві відомості фактично стосуються незгоди заявника з рішенням суду апеляційної інстанції, тобто є оцінкою законності судового акта, яка не може бути предметом кримінального провадження, а тому не містять ознак складу кримінального правопорушення, не є належною підставою для внесення відомостей до ЄРДР та свідчать про спробу неправомірного впливу на суд, що суперечить принципу незалежності суддів, закріпленому в ст. 126 Конституції України.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати, оскільки вважає її незаконною, невмотивованою і необґрунтованою та такою, що прийнята із істотним порушенням кримінально процесуального закону.

Мотивує вимоги тим, що судом було допущено до участі у справі прокурора ОСОБА_8 , яка, на переконання апелянта, не є належним суб`єктом процесу згідно з вимогами КПК України, а також не змогла чітко пояснити свої повноваження та інтерес у справі, що скаржник розцінює як порушення ст. 19 Конституції України та норм процесуального права.

Посилається на те, що положення ст. 214 КПК України не містять умов щодо попередньої перевірки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення, а тому слідчий або прокурор зобов`язані невідкладно внести відповідні відомості до ЄРДР, а не ухилятись від цього обов`язку через формальні міркування.

Вважає, що слідчий суддя не надав належної оцінки поданим доказам, не дослідив їх зміст та значення, а також повністю проігнорував обґрунтовані твердження про шкоду, заподіяну заявнику судовими рішеннями у цивільній справі, де, на його думку, була застосована помилкова формула розрахунку інфляційних втрат.

Вказує на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою відмова у внесенні заяви про злочин до ЄРДР може розцінюватися як порушення обов`язку держави провести ефективне розслідування (зокрема, рішення у справах «Тершана проти Албанії», «Афанасьєв проти України», «Олександр Ніконенко проти України» тощо).

Вважає, що слідчий суддя не виконав обов`язок з аналізу всіх аспектів заяви, зокрема щодо майнової та моральної шкоди, не обґрунтував мотиви свого рішення об`єктивними аргументами, що суперечить як національним процесуальним стандартам (ст. 370 КПК України), так і практиці ЄСПЛ щодо обов`язку суду надати сторонам зрозуміле, мотивоване рішення.

ОСОБА_7 в суд апеляційної інстанції не з`явився хоча був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, заяв про відкладення судового засідання не подавав, а тому у відповідності до вимог КПК України суд апеляційної розглядає подану ним скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 та підтвердив те що прокурором було направлено його звернення в ДБР за належністю без внесення відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення суддями Хмельницького апеляційного суду до ЄРДР, вивчивши подані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею, а суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 422 КПК України перевіряє ухвалу слідчого судді, винесену по наслідках цього розгляду.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про звернення громадян", дія цього закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що 11.02.2025 ОСОБА_7 звернувся до Окружної прокуратури міста Хмельницького із заявою, у якій вказав, що 03.12.2024, у справі № 686/17187/24, Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: ОСОБА_9 (суддя-доповідач), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , зловживаючи владою і службовим становищем, виніс незаконне рішення, яким позов ОСОБА_7 був задоволений частково, шляхом математичних маніпуляцій у формі множення інфляції на дефляцію. Зазначив, що уважаючи, що таке рішення було винесено внаслідок помилки, ОСОБА_7 була подана заява про виправлення помилки та описки, однак 28.01.2025 ухвалою Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_7 відмовлено у виправленні описок та помилок, що є доказом умислу на винесення незаконного рішення шляхом математичних маніпуляцій з цифрами у формі зловживання владою і службовим становищем, що спричинило завдання тяжких наслідків, а саме майнової шкоди в розмірі 5049,65 грн та моральної шкоди в розмірі два мільйони грн».

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року у справі № 686/17187/24, було задоволено позов ОСОБА_7 та стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_7 інфляційні втрати в розмірі 5299 грн. 89 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області подало до Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 03.12.2024 апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року змінено, зменшено розмір стягнутих з Державного бюджету України на користь ОСОБА_7 інфляційних втрат до 250,24 грн.

09.12.2024 ОСОБА_7 подав до Хмельницького апеляційного суду заяву про виправлення помилок і винесення додаткового рішення у справі № 686/17187/24.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28.01.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_7 про виправлення арифметичних помилок та ухвалення додаткового рішення відмовлено з тих підстав, що наведені в заяві обставини, на переконання суду, не є арифметичною помилкою, в розумінні ст.269 ЦПК України.

11.02.2025 року ОСОБА_7 подав прокурору окружної прокуратури м.Хмельницького заяву про вчинення суддями Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 при розгляді вказаної цивільної справи злочину, перебаченого ч.2 ст.364 КК України.

Однак, 12.05.2025 прокурор надав йому відповідь про те направлено його звернення в ДБР за належністю в ДБР без внесення відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення суддями Хмельницького апеляційного суду до ЄРДР.

19.03.2025 керівник першого слідчого відділу( з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташоване у м.Хмельницькому листом повідомило ОСОБА_7 що наведені в зверненні відомості фактично стосуються незгоди з рішенням суду апеляційної інстанції, тобто є оцінкою законності судового акта, яка не може бути предметом кримінального провадження, а тому не містять ознак складу кримінального правопорушення.

12.02.2025 ОСОБА_7 подав до слідчого судді скаргу в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб Окружної прокуратури м. Хмельницького, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, посилаючись на те, що подав прокурору Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_12 заяву про вчинення колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, однак, прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_12 відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР не вніс, пам`ятку про права та обов`язки ОСОБА_7 не вручив, тому просив суд зобов`язати уповноважену особу Окружної прокуратури міста Хмельницького внести відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ЄРДР.

Слідчий суддя, відмовляючи у поданій ОСОБА_7 скарзі виходив з наступного.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Ст. 364 КК України встановлює кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності трьох ознак у їх сукупності: 1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) вчинення такого діяння з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб; 3) заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Вказане відповідає висновку ВС, викладеному у справі № 359/2636/19 від 11.06.2024.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя зазначив у своєму рішенні про те, що наведені в заяві відомості фактично стосуються незгоди заявника з рішенням суду апеляційної інстанції, тобто є оцінкою законності судового акта, яка не може бути предметом кримінального провадження, а тому не містять ознак складу кримінального правопорушення, не є належною підставою для внесення відомостей до ЄРДР та свідчать про спробу неправомірного впливу на суд, що суперечить принципу незалежності суддів, закріпленому в ст. 126 Конституції України.

Однак, ОСОБА_7 не погодився з висновками слідчого судді та подав до апеляційного суду скаргу, у якій просив скасувати вказане рішення, оскільки вважає що ухвала є незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, а її ухвалення відбулося з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду постановити законне судове рішення.

Перевіряючи оскаржувану ухвалу колегія суддів вважає, що слідчим суддею вірно враховано те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, при цьому інформацією про кримінальне правопорушення є обставини та конкретні факти, викладені у заяві особи про вчинення кримінального правопорушення, які містять ознаки складу кримінального правопорушення та можуть бути перевірені у кримінально-процесуальному порядку, а також положення ст. 214 КПК України, які перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України №298 від 30 червня 2020 року, крім того частинами 1, 2 ст.126, ч.1 ст.129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється; суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, а законність процесуальних актів суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю; намагання зробити це під час розгляду конкретної справи шляхом ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом впливу на суд, тому, процесуальна діяльність вищевказаних суб`єктів владних повноважень в межах їх посадової дискреції не може бути підставою для їх кримінального переслідування, проте, наведені у заяві ОСОБА_7 відомості фактично стосуються незгоди заявника з рішенням суду апеляційної інстанції, тобто є оцінкою законності судового акта, яка не може бути предметом кримінального провадження, а тому не містять ознак складу кримінального правопорушення, не є належною підставою для внесення відомостей до ЄРДР та свідчать про спробу неправомірного впливу на суд, що суперечить принципу незалежності суддів, закріпленому в ст. 126 Конституції України.

Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у ч. 4 статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст ч. 1 зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в ЄРДР та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, зміст заяви за своєю суттю зводиться до незгоди із рішенням суду апеляційної інстанції щодо розміру належних до стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_7 інфляційних витрат.

Наведені у заяві факти щодо вчинення кримінальних правопорушень не містять об`єктивних даних, передбачених ст. 214 КПК України, які дійсно містять ознаки складу злочину, отже, заява за своїм змістом і суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому законність процесуальних актів суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, у тому числі стосовно розгляду ними клопотань, вирішення питання про проведення судового засідання, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це під час розгляду конкретної справи шляхом ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом впливу на суд.

Також колегія суддів виходить з того що процесуальна діяльність прокурорів, працівників правоохоронних органів в межах їх посадової дискреції не може бути підставою для їх кримінального переслідування без належних на те підстав.

З огляду на це, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_7 .

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та невмотивованості та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, а рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Перевіряючи твердження ОСОБА_7 щодо допущення до участі в судовому розгляді прокурора ОСОБА_13 , колегія суддів виходить з того, що процесуальне представництво сторони обвинувачення в суді може здійснювати будь-який прокурор, який уповноважений на це органом прокуратури. У матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, що прокурор ОСОБА_14 не мала відповідного повноваження або вийшла за межі своїх функціональних обов`язків. Наведені апелянтом твердження не підкріплені жодними процесуальними доказами й не свідчать про порушення закону. Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції прокурор ОСОБА_14 пояснила, що заява про злочин була направлена за належністю до першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, а тому уповноваженими особами Окружної прокуратури м. Хмельницького не було допущено бездіяльності.

Окрім того, посилання апелянта на те, що слідчий або прокурор зобов`язані автоматично вносити будь-яку заяву про злочин до ЄРДР, є юридично необґрунтованими, а тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність у поданій заяві таких відомостей, що можуть свідчити про наявність об`єктивних ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України та п. 4 ч. 5 цієї ж статті, для внесення до ЄРДР заяви про вчинення кримінального правопорушення необхідним є виклад обставин, які можуть свідчити про наявність у діях осіб складу злочину. У заяві ОСОБА_7 йдеться про незгоду з судовим рішенням у цивільній справі щодо стягнення інфляційних втрат, а не про конкретні факти вчинення службовими особами умисних злочинів, передбачених, зокрема, ст. 364 КК України.

Твердження апелянта про ігнорування доказів та неналежне реагування слідчого судді на вимоги щодо шкоди, спричиненої цивільним рішенням, не заслуговують на увагу, оскільки судова оцінка суддів в межах розгляду цивільної справи не може бути підставою для притягнення їх до кримінальної відповідальності. Вказане є проявом конституційної гарантії незалежності суддів (ст. 126, 129 Конституції України), а не ознакою злочину.

Посилання апелянта на рішення ЄСПЛ у справах «Тершана проти Албанії», «Афанасьєв проти України» тощо, спростовуються правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду, зокрема у справі № 818/1526/18, де вказано, що реєстрації підлягають лише ті заяви, які містять об`єктивні ознаки вчинення саме кримінального правопорушення.

Отже, ОСОБА_7 не навів в апеляційній скарзі належних доводів на підтвердження неправомірності дій прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР суддями апеляційного суду за поданою ним заявою, а тому погоджуюсь з висновком слідчого судді про те що подана ним скарга на бездіяльність прокурора є необгрунтованою, в зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2025 року про відмову у задоволенні поданої ОСОБА_7 скарги на бездіяльність уповноважених осіб Окружної прокуратури м. Хмельницького, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді