Провадження №1-кс/523/3295/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого СВ відділення №2 ОРУП №1 Головного управління національної поліції України в Одеській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000402 від 01.06.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо освітою, студент 2-го курсу коледжу ВСП ФКМТ НУ ОМА, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 01.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_7 .

Відповідно до даного клопотання, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 04 години 00 хвилин 01.06.2025, знаходився за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході спілкування, на ґрунті раптового конфлікту виник кримінально-протиправний намір, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Переслідуючи у вказаний час та місці мету умисного вбивства ОСОБА_9 з особистої неприязності до нього, тобто прямий злочинний намір на умисне протиправне заподіяння смерті іншої людини, агресивно налаштований ОСОБА_7 , діючи цілеспрямовано, проявляючи явну неповагу до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи при цьому їх настання, у виді настання смерті потерпілого, стиснувши не встановлений предмет у правій руці, що має колюче-ріжучі властивості, умисно наніс ним три удари в область черевної порожнини ОСОБА_9 спереду зліва та ліву бічну частину, спричинивши колото-різані поранення живота з ушкодженням великого сальника, жирового та фіброзного капсулів лівої нирки, тканин лівої нирки черевної аорти та жирової заочеревної клітковини справа, крововилив у черевну порожнину та гостру крововтрату. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, через короткий час настала смерть ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- Протоколами огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Протоколом затримання особи ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України в ході складання якого вилучено речі одягу;

- Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- Протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- Протоколом огляду трупа ОСОБА_9 в ході проведення розтину та встановлення причин смерті. Встановлений діагноз: колото-різані поранення живота з ушкодженням великого сальника, жирового та фіброзного капсулів лівої нирки, тканин лівої нирки черевної аорти та жирової заочеревної клітковини справа, крововилив у черевну порожнину та гостру крововтрату

- Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, зазначивши при цьому, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може переховуватися від органів досудового розслідування; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, просив задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою.

Захисник та підозрюваний заперечували проти клопотання, вважали, що ризики прокурором не доведені, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або застосувати заставу у мінімальному розмірі, оскільки підозрюваний є неповнолітньою особою, не працює, навчається на 2-му курсі коледжу та утримуєт`ся мамою. Крім того, захисник надав суду позитивні характеристики на підозрюваного за місцем мешкання та навчання, а також негативну характеристику на померлого ОСОБА_9 від сусідів та органів поліції. Також він пояснив, що його підзахисний співпрацює зі слідством, однак поставив під сумнів кваліфікацію злочину, оскільки померлий був у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до матері підозрюванного, взявши її за волосся оголив шею та приставив до неї ножа, а підозрюваний лише намагався захистити матір.

Підозрюваний пояснив, що його батько вживав алкогольні напої, в певний момент виник конфлікт, той схопив ножа та почав погрожувати його матері, він злякався та почав вихватувати того ножа. Почалась драка, все було як в тумані, не пом`ятає як все було, але кається у наслідках які настали. Він не бажав вбивати батька.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що її померлий син дійсно зловживав спиртними напоями, та вона неоднарозово була свідком його неадекватних дій відносно дружини та сина. ЇЇ не було на місці події, але вона вважає що її онук дійсно захищав свою матір. Вона повністю підтримала захисника та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що того дня у її чоловіка стався приступ білої горячки. Він почав ображати сина нецензурною лайкою, потім він взяв її за волосся, вдарив її об стіну та завів над шиєю ножа. За цим підбіг її син та намагався вирвати ніж, при цьому її чоловік збив сина з ніг на підлогу та впав зверху на нього. Все було дуже швидко. Коли чоловік піднявся то вона побачила на ньому кров. Він побіг у коридор та кричав, що він усіх нас порубає. Я побігли слід за ним та весь час тримала його рану, при цьому крикнула, щоб викликали швидку та поліцію. Першою приїхала поліція, та коли вони приїхали, чоловік був ще живий. Запитань від слідчого та прокурора до свідка не надійшло.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню на підставі наступного.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує ризики передбачені ст.177 КПК України, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання (за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі), той факт, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення злочину був неповнолітнім, добре характеризується за місцем навчання та мешкання, а також обставини справи та негативну характеристику померлого.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Фокс Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 (п. 32 справи), а також рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив (п. 175 справи), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, підстави обрання виключного запобіжного заходу підозрюваному є цілком обґрунтованими, а застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належного виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій.

При цьому, КПК України, не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

Переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 15 років.

Так, ОСОБА_7 на даній стадії досудового розслідування інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні території Херсонської, Запорозької, Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або за наявності паспорту громадянина України для виїзду за кордон, взагалі виїхати до іншої країни.

Одночасно з цим, з огляду на військову агресію російської федерації проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску, а тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, не виключають такої можливості.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначений ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, може надати можливість підозрюваному вчинити зазначені дії з такими речами у кримінальному провадженні, з огляду на викладені обставини.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акта до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Враховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_7 може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявним ризик незаконного впливу підозрюваним на таких осіб.

Таким чином, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколи допиту яких є у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_7 матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності сам або за допомогою третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Стосовно вказаного ризику (як підстави застосування запобіжного заходу, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК), слід зауважити, що застосування запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), одним з важливіших серед яких є тяжкість пред`явленого обвинувачення. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від неї (тяжкості) залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним). Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

Вказане свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В даному кримінальному проваджені наявні свідки, які на даний момент не допитані в судовому засіданні. Враховуючи обставини, за яких було вчинено дане кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у вказаному провадженні, тобто перешкоджати їх з`явленню до органів досудового слідства, суду, примушування їх до відмови від давання показань, а також давання завідомо неправдивих показань, a тому, у разі обрання відносно ОСОБА_7 , менш суворого запобіжного заходу, останній матиме змогу незаконно впливати на свідків у вказаному провадженні, тобто перешкоджати встановленню істини, з`явленню їх до органів досудового слідства, суду, примушування їх до відмови від давання показань.

Взявши до уваги вище викладене, можна дійти висновку, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, це не забезпечить виконання ним як підозрюваним, а в майбутньому, вірогідно, й обвинуваченим, покладених на нього ст. 42 Кримінального процесуального кодексу процесуальних обов`язків, та він матиме змогу вчиняти інші корисливі злочини.

На даний час досудовим розслідуванням встановлюються додаткові обставини вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_7 може перешкоджати своїми зв`язками перебуваючи на волі, тому є необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою обмеження зв`язків останнього.

Вказане свідчить про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати такі обставини:

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують доводи органів досудового розслідування та прокуратури.

Наявність же ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити одну чи кілька із наведених дій як другу складову підстави обрання запобіжного заходу, означає наявність даних, які свідчать про обґрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Вказані дані, у своїй сукупності, свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

При цьому, враховуючи неповнолітній вік підозрюваного, обставини справи, відсутність експертизи, яка могла би безоперечно довести правільність кваліфікації вміненого діяння, покази потерпілої та свідка ОСОБА_12 , враховуючи положення ч.ч.3, 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

З урахуванням особи підозрюваного, який є неповнолітньою особою, який не має постійного заробітку та нерухомого майна та обставин злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у межах розміру передбаченого п.3 ч.5 ст.182 КПК України, який передбачений для осіб підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні особливо тяжкого злочину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 ОРУП №1 Головного управління національної поліції України в Одеській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 30.07.2025 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст.182 ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 30.07.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя (підпис) ОСОБА_1