ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6624/25
провадження № 1-кс/753/953/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001176 від 28.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт автомобіля марки «Opel Astra» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_5 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП в м. Києві розслідується кримінальне провадження №0001176 від 28.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена особа у період часу з 18:00 год. 26.03.2025 по 06:30 год. 27.03.2025 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Миколи Вінграновського, 2, незаконно заволоділа транспортним засобом марки «Opel Astra» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чим завдала матеріальної шкоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час допиту в якості потерпілого ОСОБА_5 встановлено, що він у 2019 році у м. Вінниця придбав автомобіль марки «Opel Astra» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , за ціною 43 000 грн. Так, 26.03.2025 близько 19:00 год., ОСОБА_5 разом із дружиною ОСОБА_6 повернулися з роботи додому, де останній припаркував вказаний автомобіль навпроти будинку №2 по вул. Миколи Вінграновського у м. Києві. 27.03.2025 близько 06:30 год. ОСОБА_5 вийшов з дому та підійшовши до місця де на передодні залишив свій автомобіль виявив його відсутність.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів, працівниками поліції за адресою: м. Київ, по вул. Клеманська, 5 було виявлено автомобіль марки «Opel Astra» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який 29.03.2025 в ході проведення огляду місця події було поміщено на територію Дарницького УП ГУНП у м. Києві (м. Київ, вул. О. Кошиця, 3-А).

Постановою слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 31.03.2025 автомобіль марки «Opel Astra» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001176 від 28.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В судове засідання прокурор та особа, яка є фактичним користувачем майна, не з`явились, однак подали клопотання у яких: - прокурор клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому, прохав суд задовольнити його, а також вказав, що проти передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання фактичному його користувачу, не заперечує. Клопотання прохав розглянути без його участі; особа, яка є фактичним користувачем майна, проти задоволення клопотання не заперечував, судове засідання прохав здійснювати без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, дійшов таких висновків.

Як визначено ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України), одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження, на даному етапі провадження дає слідчому судді підстави вважати з достатньою ймовірністю про існування факту його події, яке має бути предметом ретельного дослідження з боку органу досудового розслідування. Водночас, оскільки на цьому етапі досудового розслідування жодній особі не вручене повідомлення про підозру, слідчий суддя оцінює лише достатність підстав вважати, що таке кримінальне правопорушення було вчинено.

Такий висновок ґрунтується на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні документів та матеріалів кримінального провадження №0001176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

На думку слідчого судді, прокурором доведено відповідність майна, а саме транспортного засобу, на який прокурор просить накласти арешт, критеріям, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження ним враховуючи те, що зазначене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя вважає є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження.

Водночас, з огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини, предмет доказування у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що автомобіль марки «Opel Astra» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вбачає підстави для його арешту, при цьому, з огляду на відсутність заперечень прокурора, слідчий суддя вважає занеобхідне передати вилучене майно на відповідальне зберігання фактичному його користувачу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із покладенням обов`язку на першу вимогу слідчого надати його для слідчих дій.

Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до чч. 1, 2 ст. 174 КПК України інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись вимогами стст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Opel Astra» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядження ним.

Передати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідальне зберігання автомобіль марки «Opel Astra» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з зобов`язанням на першу вимогу слідчого, яким проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001176 від 28.03.2025, надати слідчому або уповноваженим ним особам передане на зберігання майно для проведення експертних досліджень або інших слідчих дій.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7