Справа № 344/9543/23
Провадження № 1-кп/344/347/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів с/з: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

захисників: ОСОБА_13 , ОСОБА_14

представника потерпілого: ОСОБА_15 ,

потерпілого: ОСОБА_16 ,

обвинуваченого: ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у місті Івано-Франківськ, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_17 , будучи працівником правоохоронного органу умисно вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством і болісними діями, за відсутності ознак катування.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_17 , обіймаючи посаду інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із старшими лейтенантом поліції ОСОБА_18 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_19 о 09:00 годині 25.06.2022 року заступив на патрулювання в складі екіпажу на службовому автомобілі марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивний Т-12.

Під час здійснення патрулювання у місті Івано-Франківську вищевказаним екіпажем 25.06.2022 року о 19:46 годині від диспетчера отримано повідомлення про те, що у АДРЕСА_2 , водій автомобіля марки «Honda», моделі «CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуває за кермом у стані алкогольного сп`яніння і намагається виїхати із двору будинку.

Прийнявши вказаний виклик, 25.06.2022 року, приблизно о 20:10 годині, працівники поліції ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 прибули в двір будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , де виявили автомобіль марки «Honda» моделі «CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а також чоловіка, одягненого в червону куртку та темні штани, який вийшов з-за керма даного автомобіля та попрямував в напрямку під`їзду будинку, зайшовши в нього. Працівники поліції, в свою чергу, намагались його наздогнати, однак, їм це не вдалось у зв`язку із тим, що двері під`їзду зачинились на магнітний замок.

У цей час повз під`їзд, де стояли працівники поліції, проходив ОСОБА_16 . Побачивши його, поліцейські почали вимагати у ОСОБА_16 вчинити дії, які він не зобов`язаний вчиняти, а саме - щоб останній провів їх у квартиру, де живе чоловік, який вийшов з-за керма автомобіля марки «Honda», моделі «CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на що ОСОБА_16 відмовився.

Після цього ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , не зважаючи на те, що ОСОБА_16 відмовився показувати їм, де мешкає водій вищевказаного автомобіля, загнули йому руки за спину та силоміць повели у під`їзд будинку АДРЕСА_2 .

На вході у під`їзд ОСОБА_18 залишився стояти на вулиці, а ОСОБА_17 зі ОСОБА_16 зайшли у під`їзд.

У подальшому, ОСОБА_17 , 25.06.2022 року приблизно о 20:15 годині, перебуваючи біля дверей в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , будучи службовою особою правоохоронного органу, переслідуючи умисел, направлений на перевищення влади та службових повноважень, з метою завдання фізичного болю ОСОБА_16 , явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 18, 29, 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», заздалегідь не попередивши ОСОБА_16 про застосування до нього фізичної сили, не висунувши для виконання будь-якої законної вимоги поліцейського, усвідомлюючи, що ОСОБА_16 жодного опору чи непокори або інших протиправних дій, які можуть стати підставою для застосування заходів фізичного впливу, не чинить та не буде чинити, без будь-яких законних на те підстав, застосовував до ОСОБА_16 фізичний вплив (силу) нанісши йому один удар коліном правої ноги в нижню праву частину спини, від чого ОСОБА_16 відчув фізичний біль.

Після цього, ОСОБА_17 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на перевищення влади та службових повноважень, з метою завдання фізичного болю ОСОБА_16 , без будь-яких для того підстав, наніс йому ще один удар кулаком правої руки в нижню праву частину спини ОСОБА_16 , від чого останній знову відчув фізичний біль.

Вищезазначені протиправні насильницькі дії поліцейського ОСОБА_17 явно виходять за межі наданих йому законом прав та повноважень, вчинені ним умисно, безпідставно і завдали потерпілому ОСОБА_16 фізичного болю.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.365 КК України

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Вказав, що дійсно 25.06.2022 року, приблизно о 20 годині 10 хвилин, без будь-яких законних на те підстав, застосовував до ОСОБА_16 фізичну силу а саме наніс йому один удар коліном правої ноги в нижню праву частину спини та один удар кулаком правої руки в нижню праву частину спини ОСОБА_16 . Щиро розкаявся у вчиненому. Повідомив, що звільнився з поліції за власним бажанням. Відповідаючи на запитання вказав, що не визнавав вину у вчиненні інкримінованого йому злочину на початку судового розгляду у зв`язку з неправильним розумінням ситуації та за порадою попереднього захисника. Також просив не розглядати заявлені захисником ОСОБА_13 клопотання про визнання недопустимими окремих доказів та клопотання про повторне дослідження доказів.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_17 визнав свою вину, його вина повністю доводиться сукупністю зібраних в кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 повідомив, що в час та місці що зазначені в обвинувальному акті повертався з кафе. Коли проходив повз під`їзд будинку його зупинили працівники поліції та спитали чи не знає він, де проживає водій автомобіля марки «Honda», моделі «CR-V». Потерпілий повідомив, що знає водія вказаного автомобіля і він проживає в будинку біля якого вони знаходяться, однак номера квартири він не знає. Після того як двері під`їзду відкрились обвинувачений та інший працівник поліції схопили його попід руки та потягнули в під`їзд. При вході в під`їзд він відчув один удар в ділянку спини, а перебуваючи в під`їзді другий удар в ділянку спини. Через декілька хвилин обвинувачений вивів потерпілого з під`їзду та зобов`язав перебувати поряд з ними. Через деякий час приїхав екіпаж патрульної поліції і обвинувачений та двоє інших поліцейських, що були разом з ним, повідомили патрульним поліцейським, що саме потерпілий є водієм автомобіля марки «Honda», моделі «CR-V», після чого патрульні поліцейські склали на нього протокол за ст.130 КУпАП, а також винесли постанову за відсутність документів, що дають право керувати автомобілем. В подальшому суд визнав його невинуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, а також скасував незаконну постанову патрульних поліцейських.

Відповідаючи на запитання повідомив, що точно не бачив хто наносив йому перший удар, оскільки був повернутий спиною до поліцейських, однак другий удар наносив точно обвинувачений, тому що крім обвинуваченого та потерпілого в під`їзді не було нікого. Вказав, що одразу не звертався в медзаклад, оскільки знаходився вдома та відходив від наслідків отриманої травми, однак згодом, після консультацій з адвокатом, звернувся в ДБР та медзаклад. Повідомив, що працівники поліції силою затягнули його в під`їзд, а він в процесі незаконних дій поліцейських висловлював свої заперечення, а також питав їх за що вони його б`ють. Зазначив, що він не керував автомобілем марки «Honda», моделі «CR-V», оскільки такий автомобіль не перебуває в його користуванні і він взагалі не вміє керувати автомобілем, а матеріали справи за ч.130 КУпАП були сфабриковані працівниками поліції в тому числі обвинуваченим. Повідомив, що обвинувачений та інші працівники поліції зобов`язали його знаходитись поряд з ними до приїзду патрульної поліції і в процесі очікування їх приїзду вели себе зухвало. Після перегляду запису з камери відео нагляду та бодікамер поліцейських підтвердив, що саме події відображені на відео є подіями, що описані в обвинувальному акті, а також впізнав на відеозаписі себе та обвинуваченого, вказавши при цьому місце та час де обвинувачений наніс йому два удари в спину.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 вказав, що працює та працював станом на 25.06.2022 року інспектором ІНФОРМАЦІЯ_3 . 25.06.22 року поступив виклик про необхідність оформлення адмістративних матеріалів за ст.ст.130 та 124 КУпАП і він разом з напарником ОСОБА_21 направились за адресою зазначеною в повідомленні. Приїхавши на місце побачили обвинуваченого ОСОБА_22 та ще двох працівників поліції. Також поряд з ними знаходився потерпілий ОСОБА_16 . Хтось з поліцейських та свідок, який був на місці події повідомили, що саме ОСОБА_16 є водієм автомобіля і вони розпочали процедуру оформлення на нього адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП. За ст.124 КУпАП матеріали не оформлялись, оскільки на місці не було зафіксовано події ДТП. Під час оформлення матеріалів ОСОБА_16 нічого не повідомляв про незаконні дії поліцейських та про факт спричинення йому поліцейськими тілесних ушкоджень. Свідку відомо, що провадження відносно ОСОБА_16 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 дав показання, які за своїм змістом аналогічні з показаннями свідка ОСОБА_20 , додатково зазначив, що складанням документів за ст.130 КУпАП займався саме він.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 вказав, що під час здійснення патрулювання у м. Івано-Франківську вищевказаним екіпажем 25.06.2022 року близько о 20:00 годині, від диспетчера отримано повідомлення про те, що у місті Івано-Франківську, водій автомобіля марки «Honda» перебуває за кермом у стані алкогольного сп`яніння і намагається виїхати із двору будинку.

Приїхавши на вказаний виклик разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 виявили автомобіль марки «Honda» моделі «CR-V» та побачили чоловіка, який вийшов з-за керма даного автомобіля та попрямував в напрямку під`їзду будинку та зайшов в нього. Свідок та його напарники, в свою чергу, намагались наздогнати водія, однак, їм це не вдалось у зв`язку із тим, що двері під`їзду зачинились на замок.

У цей час повз під`їзд, проходив ОСОБА_16 і побачивши його, поліцейські почали спілкуватись з ним. У ході спілкування свідок, ОСОБА_17 і ОСОБА_18 запропонували ОСОБА_16 показати, де проживає водій автомобіля марки «Honda», а також відчинити двері під`їзду і оскільки ОСОБА_16 перебував в стані алкогольного спяніння та не міг дати чіткої відповіді на поставлені ними запитання вони вирішили допомогти йому піднятись сходами, взявши попід руки. Після того як двері підїзду відкрились, обвинувачений зайшов в підїзд разом з ОСОБА_16 , а свідок залишився надворі та не бачив, що відбувалось в під`їзді. Під час перебування в дворі свідку, в ході опитування очевидців події, стало відомо, що за кермом автомобіля марки «Honda» перебував також і ОСОБА_16 . З метою оформлення адмінматеріалів на ОСОБА_16 за ст.130 КУпАП було викликано екіпаж патрульної поліції, після приїзду яких свідок, ОСОБА_17 і ОСОБА_18 поїхали з місця події. Відповідаючи на запитання свідок повідомив, що не бачив щоб ОСОБА_17 наносив удари потерпілому. Причоною зупинки ОСОБА_16 було його перебування в стані алкогольного спяніння в громадському місці, однак жодних адміністративних матеріалів з даного приводу вони не оформляли. ОСОБА_16 своєї згоди на допомогу йому піднятись сходами не надавав однак і не відмовлявся. Повідомив, що саме він, ОСОБА_17 і ОСОБА_18 повідомили екіпажу патрульної поліції, що водієм автомобіля марки «Honda» був потерпілий ОСОБА_16 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дав показання, які за своїм змістом аналогічні з показаннями свідка ОСОБА_19 , додатково зазначив, що саме він разом з обвинуваченим допомагали потерпілому ОСОБА_16 піднятись сходами та зайти в під`їзд. Проте, свідок не бачив, щоб ОСОБА_17 наносив потерпілому ОСОБА_16 удари.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 вказав, що саме він викликав поліцію в зв`язку з керуванням двома водіями транспортним засобом марки «Хонда» у стані алкогольного сп`яніння. Після приїзду працівників поліції один з водіїв втік від працівників поліції в під`їзд будинку, а інший, як з`ясувалось пізніше ОСОБА_16 залишився на місці. Свідок бачив як працівники поліції попід руки підводили ОСОБА_16 до дверей під`їзду, однак, не бачив щоб вони при цьому наносили йому удари. Також свідок не бачив, щоб працівники поліції заводили потерпілого в середину під`їзду та не чув що б потерпілий жалівся на його побиття працівниками поліції.

Окрім цього, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доводиться наступними документами та звуко і відеодоказами, які були предметом дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п.94, том 1) заяви про вчинення злочину (а.п.96, том 1) та Ухвалою слідчого судді від 15.08.202 року (а.п.95, том 1), відповідно до яких на підставі заяви потерпілого ОСОБА_16 19.08.2022 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення по відношенню щодо останнього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, зокрема за фактом незаконного застосування 25.06.2022 року о 19:00 годині працівником поліції сили до громадянина ОСОБА_16 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 17.11.2022 року (а.п.111-112, том 1) з описом документів, які вилучені на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.11.2022 року (а.п.109-125, том 1), зокрема до адміністративної справи №344/7956/23, провадження №3/344/3996/22 встановлено, що 25.06.2023 року відносно ОСОБА_16 складено адміністративний протокол серії ААБ № 126424 про порушення ним вимог п.2.9А та вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.09.2022 року (а.п.104-106, том 1) встановлено, що ОСОБА_16 визнано не винуватим у вчиненні 25.06.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протоколом огляду від 24 квітня 2023 року з долученими до нього фотознімками та диском з відеозаписом (а.п.126-143) встановлено, що диску міститься файли з відеозаписами на яких відображено момент заїзду у двір будинку за адресою: АДРЕСА_2 автомобіля марки «Honda СRV» білого кольору. На сидінні водія вказаного автомобіля перебуває особа у футболці червоного кольору та направляється до вхідних дверей зазначеного будинку. В подальшому під`їжджає службовий автомобіль поліції, а особа у червоній футболці входить у під`їзд будинку АДРЕСА_2 . Працівники поліції здійснюють спроби відчинити двері під`їзду у будинку та у цей час у двір будинку входить потерпілий ОСОБА_16 та працівники поліції розпочинають діалог з останнім та застосовують до нього фізичну силу, заводять ОСОБА_16 до під`їзду будинку АДРЕСА_2 та наносять останньому декілька ударів у різні частини тіла. В подальшому працівники поліції виводять потерпілого ОСОБА_24 . З під`їзду вказаного будинку та у двір будинку під`їжджає інший службовий автомобіль поліції, а перший службовий автомобіль працівників поліції залишає двір будинку. Дані, що відображені у протоколі огляду повністю співпадають з даними, які відображені на долученому до протоколу огляду диску з відеозаписом.

Висновком експерта №СЕ-19/109-23/1058-ФП від 09.03.2023 року (а.п.149-154, том 1), встановлено, що із наданих на дослідження відеофайлів « ОСОБА_25 », «25.06.22. ОСОБА_26 » було виконано роздрукування в результаті чого з файлу «25.06.22. Smutanal. mp4» отримано 9000 кадрів, а з файлу «25.06.22. Smutana5. Підїзд.mp4» отримано 2312 кадрів. До висновку експерта долучено відеозапис, що за своїм змістом повністю відповідає висновку.

Висновком щодо службового розслідування відносно капрала поліції ОСОБА_22 від 30.12.2022 року (а.п.159-170, том 1) встановлено, що службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейського взводу №1 роти ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого капрала поліції ОСОБА_22 припинено.

Постановою про накладення адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5529755 від 25.06.2022 року (а.п.171, том 1) встановлено, що на потерпілого ОСОБА_16 25.06.2023 року накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом по АДРЕСА_3 без документів передбачених п.2.1 ПДР України. Матеріали кримінального провадження містять відомості щодо сплати потерпілим ОСОБА_16 вищезазначеної суми штрафу за порушення ним вищевказаного адміністративного правопорушення.

Відомостями щодо розстановки сил та засобів роти тактико оперативного реагування ІНФОРМАЦІЯ_5 з 09:00 години 25.06.2022 року по 09:00 годину 26.06.2022 року з долученим відеозаписом (а.п.172-174, том 1) встановлено, що ОСОБА_22 патрулював по Івано-Франківській області на автомобілі марки «Renault Duster 7064». До протоколу долучено відеозапис, що за своїм змістом повністю відповідає відомостям щодо розстановки сил та засобів роти тактико оперативного реагування ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Висновком експерта № 669 від 05.01.2023 року (а.п.209-210, том 1) встановлено, що у наданих медичних документах на ім`я ОСОБА_16 будь-яких тілесних ушкоджень не вказано. Вирішити питання про наявність, характер, давність, механізм утворення та ступінь тяжкості травми грудної клітки та правої нирки, немає можливості.

Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 25.11.2022 року, з описом документів, які вилучені на підставі постанови про тимчасовий доступ до речей та документів від 02.11.2022 року (а.п.211-216, том 1), зокрема до госпітальний клінічний протокол № 2006 від 01.07.2022 року та довідка № 2006, у яких потерпілому ОСОБА_16 встановлено діагноз «Забій грудної клітки справа. Забій м`яких тканин ПВХ».

Висновком експерта № 63/669-22Д від 22.02.2023 року (а.п.225-226, том 1) встановлено, що у наданих медичних документах на ім`я ОСОБА_16 будь-яких тілесних ушкоджень не вказано. Вирішити питання про наявність, характер, давність, механізм утворення та ступінь тяжкості травми грудної клітки та правої нирки, немає можливості. Встановлений діагноз: «Забій м`яких тканин ПВХ» не підтверджується об`єктивними даними та не враховується в судово медичних підсумках.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та відеозаписом до нього від 25.04.2023 року (а.п.228-232, том 1), відповідно до якого слідчий, за використання безперервного відеозапису слідчої дії, за участі потерпілого ОСОБА_16 та захисника ОСОБА_15 , у якого попередньо з`ясовано чи може вона впізнати поліцейського, який безпосередньо застосовував щодо нього фізичну силу, зокрема, наніс йому два удари в нижню праву частину спини провів пред`явлення фотознімків особи для впізнання. У ході слідчої дії потерпілий ОСОБА_16 повідомив, що зможе впізнати на фотознімку під № 2 особу вищевказаного ним поліцейського. Згідно Додатку 2 до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото під №2 зображений ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Додатком до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками є оптичний диск, на який записано папку із збереженою даною процесуальною дією. У ході огляду відеозапису підтверджено відомості, які відображені у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023 року;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2023 року (а.п.233-236, том 1), складеним старшим слідчим П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у місті Львові та який проведено за адресою: АДРЕСА_2 за участі ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_15 та за участі статиста. У результаті проведення даного слідчого експерименту встановлено нанесення ОСОБА_16 два удари у праву нижню частину спини. Додатком до протоколу огляду є оптичний диск, на який записано папку із збереженою даною процесуальною дією. У ході огляду відеозапису підтверджено відомості, які відображені у протоколі проведення слідчого експерименту від 12.04.2023 року;

Відповідно до витягу з Наказу № 101 о/с від 02.02.2021 року; Наказу № 1764 о/с від 13.12.2021 року, Витягу з Наказу № 915 о/с від 18.07.2022 року, Послужного списку; Службової характеристики та Посадових інструкцій (а.п.237-250, том 1) ОСОБА_17 прийнято на службу в поліцію за конкурсом та призначено з 02.02.2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону, присвоївши звання рядовий поліції та закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером 0165426. 13.12.2021 року призначено на рядового поліції ОСОБА_17 поліцейським взводу №1 роти тактико оперативного реагування. 18.07.2022 року капрала поліції ОСОБА_17 інспектором взводу №1 роти тактико оперативного реагування. ОСОБА_17 за час служби зарекомендував себе позитивно, який користується повагою у товаришів по службі.

Заявою ОСОБА_16 від 25.04.2023 року (а.п.6, том 2) старшому слідчому П`ятого СВ ТУ ДБР у м. Львові, у якій ОСОБА_16 зазначив, що 25.06.2022 року, близько 20:00 працівниками поліції відносно нього було неправомірно застосовано фізичну силу, за фактом чого ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстровано кримінальне провадження №0000045 за ч.2 ст. 365 КК України та якою ОСОБА_16 просив залучити його до кримінального провадження у якості потерпілого;

Постановою старшого слідчого П`ятого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 25.04.2023 року (а.п.7-8, том 2), відповідно до якої ОСОБА_16 у кримінальному провадженні №0000045, відомості про яке 19.08.2022 року внесено до ЄРДР визнано як потерпілу особу та повідомлено зацікавлених осіб про прийняте рішення.

Протоколом огляду відеозапису від 28.11.2024 року (а.п.225-227, том 2), складеного старшим слідчим в ОВС П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у місті Львові, відповідно до якого оглянуто файл під назвою «Clip-11», на якому міститься відеозапис із нагрудної камери працівника поліції, тривалістю 10 хвилин 51 секунд з місця подій 25.06.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 ;

Інші долучені стороною обвинувачення документи не мають жодного доказового значення.

Також суд залишає без розгляду раніше подані клопотання захисника ОСОБА_27 у зв`язку з відмовою сторони захисту від заявлених клопотань.

Будь-яких інших версій з даного приводу, які б суд мав змогу перевірити під час судового розгляду стороною захисту не висунуто.

При викладених обставинах, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що винуватість ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.365 КК України відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного який є особою молодого віку, одружений; позитивно характеризується за місцем роботи, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше не судимий.

При призначенні покарання, суд зважує на роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обставиною, яка відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_17 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Окрім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середня ймовірність вчинення ОСОБА_17 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_17 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для (у т.ч. для окремих осіб).

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 3 (три) роки із застосуванням ст.75 КК України та встановленням іспитового строку 3 (три) роки, думку представника потерпілого яка просила ОСОБА_17 суворо не карати, оскільки останній примирився із потерпілим, думку обвинуваченого та його захисника, які просили суд призначити обвинуваченому ОСОБА_17 покарання не пов`язане із позбавленням волі, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_17 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.365 КК України з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах.

У той же час, з урахуванням досудової доповіді на обвинуваченого, вищенаведених обставин, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та підтверджує його негативне і критичне ставлення до вчиненого та визнання обвинуваченим своєї вини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_16 заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_17 у якому просив суд стягнути у його користь з ОСОБА_17 завдану йому кримінальним правопорушенням моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, 00 копійок.

В обґрунтування свої позовних вимог потерпілий ОСОБА_16 вказав, що за фактом вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення він зазнав моральної шкоди, що виявилась у підриві довіри до правоохоронних органів та пережитих душевних стражданнях, яку ОСОБА_16 оцінює в розмір 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, 00 копійок.

05.06.2025 року представником потерпілого ОСОБА_16 адвокатом ОСОБА_15 подано заяву від потерпілого ОСОБА_16 відповідно до якої, останній не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_17 та просить цивільний позов залишити без розгляду.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами. Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у разі, якщо положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Разом з тим, вказаною статтею не врегульовано питання щодо залишення цивільного позову в кримінальному провадженні без розгляду.

У свою чергу, відповідно до ст. 257 ЦПК України, передбачено, що суд може постановити ухвалу про залишення позову без розгляду.

Вказані норми не суперечать вимогам КПК України.

Враховуючи наведені норми та заяву потерпілого в частині цивільного позову, суд доходить до переконання, що цивільний позов, заявлений в рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_16 до обвинуваченого ОСОБА_17 необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши, що при наявності доказів доведеності заявлених позовних вимог потерпілий не позбавлений права звернутись із цивільним позовом у порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_17 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз, загальний розмір яких складає 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_17 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 2(два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_17 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Нагляд за ОСОБА_17 здійснювати органу пробації за місцем його проживання.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_17 в дохід держави 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 - залишити без розгляду.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1