Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/937/2025 Справа № 641/8032/24
УХВАЛА
Слідчий суддя Слобідського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, але не пізніше 29.01.2025, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 №622 (з подальшими змінами та доповненнями), норм Конституції України незаконно придбав карабін моделі «КО-30-С РТ» калібру 7, 62 мм (7,62х54R) заводської серії з номером « НОМЕР_1 » та почав його зберігати, не маючи передбаченого законом дозволу.
02.06.2025 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 263 КК України.
Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати обгрунтованою підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років, що вказує на підвищенну суспільну небезпеку як самого діяння та і особи підозрюваної. Прокурор також вказує на існування ризиків, передбачених п.1, 2, 3 , 5 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем, що передбачає зміну місця дислокації підрозділу та створить умови для його переховування, а крім того, зазначені обставини зумовлять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлено повного об`єму предметів та документів, які б підтвердили або спростували причетність ОСОБА_5 до вказаного злочину; 3) незаконно впливати на свідків, понятих, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, умовляючи або погрожуючи, щоб вони відмовилися від своїх показань; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зважаючи на зазначені ризики, прокурор вважає неможливим застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки це, на думку прокурора, зокрема створить в очах суспільства уяву безкарності та свавілля.
При визначенні розміру застави прокурор просить врахувати обставини вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину проти громадської безпеки, який в умовах дії воєнного стану є неприпустимий, суми грошової вигоди, а також цілком реальні припущення щодо того, що подібного роду злочини вчиняються регулярно і систематично, враховуючи налагодженість схеми придбання зброї, що є виключною обставиною та повинно бути враховано під час вирішення питання щодо розміру застави, в зв`язку з чим просить визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 242 тисячі 240 гривень України.
Прокурор у судовому засіданні підтримав зазначене клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, зазначив, що його підзахисний повністю визнав вину, у кримінальному провадженні достатньо зібрано доказів, підозрюваний не має намірів впливати на свідків, предметом інкримінованого правопорушення є мисливська зброя, а не зброя, що вилучена з обороту або з обліку військової частини; підозрюваний є військовослужбовцем та проходить дійсну військову службу за контрактом на посаді начальника протиповітряної оборони, а тому захисник вважає, що тримання під вартою підозрюваного фактично призведе до вилучення бойового офіцера з лав Збройних сил України. Захисник зазначив, що ОСОБА_5 є соціально адаптованою особою, має родину та має на утриманні непрацездатну матір і малолітню дитину, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або заставу у розмірі 50 тисяч гривень.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника, пояснив, що підрозділ, де він проходить військову службу, перебуває на Донецькому напрямку. Просив не застосовувати до нього тримання під вартою.
Заслухавши прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правовпорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами, а саме: повідомленням Управління СБ України в Харківській області про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом ОМП від 11.11.2024; протоколом огляду листування від 13.11.2024; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.12.2024; протоколом огляду відеозапису від 10.12.2024; протоколом огляду листування від 03.02.2025; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 19.02.2025; протоколом огляду особи яка проводить контроль за вчинення злочину у формі контрольованої закупки та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 19.02.2025; протоколом огляду та добровільної видачі від 19.02.2025; протоколом огляду особи, яка проводить контроль за вчинення злочину у формі контрольованої закупки та добровільної видачі від 19.02.2025; протоколом ОМП від 24.02.2025; протоколами огляду відеозаписів від 28.02.2025; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо відео контроль особи від 13.03.2025; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.03.2025; протоколом огляду відеозапису від 18.04.2025; протоколом огляду від 14.05.2025.
При цьому, на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, питання допустимості доказів, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.
З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення докази є об`єктивно достатніми для твердження про можливе вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення, а тому вважає підтвердженим факт наявності обґрунтованої підозри.
Стосовно доводів клопотання в частині наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.
Підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, може ухилятися від явки до органів досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Тобто, тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, дають підстави стверджувати про наявність ризику того, що підозрюваний у разі незастосування до нього запобіжного заходу та відсутності контролю за його процесуальною поведінкою з боку органу досудового розслідування, під загрозою настання кримінальної відповідальності за вчинення злочину, зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом. Наведені обставини дають підстави для встановлення наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
На переконання слідчого судді, необхідність тримання підозрюваного під вартою є необґрунтованою з огляду на таке.
Відповідно до правових позицій ЄСПЛ, викладених у рішеннях від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України» для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).
Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі
З досліджених у судовому засідання матеріалів та документів встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус учасника бойових дій з 2015 року, нагороджений Почесним нагрудним знаком Начальника Генерального штабу «За досягнення у військові службі (ІІ ступеня)», Указами Президента нагороджений медалями «Захиснику Вітчизни» і «За військову службу України» та орденом «Богдана Хмельницького ІІ ступня», відзнакою Міністерства оборони України - нагрудним знаком «За зразкову службу», є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та проходить службу за контрактом на посаді начальника протиповітряної оборони/начальника відділення протиповітряної оборони НОМЕР_4 окремої механізованої бригади.
Слідчий суддя погоджується також з позицією захисника щодо недоцільності застосування до ОСОБА_5 домашнього арешту, оскільки такий запобіжних захід фактично призведе до вилучення бойового офіцера в умовах війни з Російською Федерацією з лав Збройних сил України.
Водночас, оскільки стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку про необхідність застосування до останнього запобіжний захід у вигляді застави, що сприятиме виконанню ним процесуальних обов`язків та забезпечить можливість контролю за його поведінкою з боку органу досудового розслідування та суду.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 КПК України запобіжний захід у виді застави полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Частиною п`ятої цієї статті визначено межі розміру застави, який може бути визначений, залежно від тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.
Слідчим суддею досліджені документи щодо матеріального стану підозрюваного, зокрема документи на право власності житла, виписка по рахунку з АТ КБ «Приватбанк», інформація щодо утриманців.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у виді застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам і при цьому буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваної та інших осіб.
Підозрюваний, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави (ч. 6 ст. 182 КПК України).
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору (ч. 8 ст. 182 КПК України).
У клопотанні слідчий посилається на необхідність покладення на підозрюваного обов`язків, що визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимого; 2) не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з території України і в`їзд на територію України; 5) утримуватися від спілкування зі свідками, понятими, спеціалістами.
Покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є необхідним з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які були обґрунтовані раніше та ефективності здійснення кримінального провадження. Водночас, враховуючи, що підозрюваний є діючим військовослужбовцем, який зобов`язаний перебувати в місці дислокації військової частини, в якій він проходить службу, покладення на нього обов`язків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, у даному конкретному випадку на думку слідчого судді не є дієвим та не буде відповідати меті застосованого запобіжного заходу.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності покладення на підозрюваного обов`язків, що визначені у п.1, 3, 4, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
На підставі викладеного та керуючись ст. 176-178, 193-194, 196, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою викликом;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби);
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватись від спілкування зі свідками, понятими спеціалістами.
Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 02 серпня 2025 року.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід Держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Застава, що не звернена у дохід Держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 10.06.2025 о 14 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1