465/3322/25
1-кп/465/975/25
У Х В А Л А

судового засідання

22.05.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву потерпілого ОСОБА_7 про забезпечення цивільного позову до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

у провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 07 лютого 2025 р.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:2136, площею 1.4506 га., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 215, яка на праві приватної власності належить обвинуваченому ОСОБА_6 .

В обгрунтування необхідності забезпечення позову покликається на те, що предметом цивільного позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір якої становить 534 500,00 гривень. З метою ефективного захисту та поновлення порушених прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, необхідно застосувати заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, яке належить обвинуваченому. Незастосування заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення цивільного позову. При цьому забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав обвинуваченого (відповідача), оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

У судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_4 заяву підтримав, пояснення надав аналогічні до поданої заяви та просив таку задовольнити, зазначивши, що обвинувачений іншого майна у власності немає, не працює, а тому в разі задоволення цивільного позову, його виконання буде неможливим.

Прокурор підтримав зазначене клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечила, просить відмовити у задоволенні такої, так як вина обвинуваченого у скоєнні злочину не доведена, сума заявленої моральної шкоди безпідставна, відсутня вартість земельної ділянки, на яку просять накласти арешт .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду,дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину,підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Частиною 6 ст.170 КПК України зазначено,що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається , що через нанесену кримінальним правопорушенням цивільному позивачу матеріальну та моральну шкоду, розмір якої становить 534 500грн. , в останнього є стійкі побоювання щодо неможливості виконання рішення суду, вважає, що існує досить висока ймовірність настання обставин, що можуть значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо відповідач буде діяти недобросовісно.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка площею 1,4506 га кадастровий номер :01:000:2136.

Суд вважає, що оскільки потерпілим заявлено цивільний позов та між сторонами дійсно виник спір , існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження належного обвинуваченому майна, так як обвинувачений не працює, іншого майна у власності немає, з метою забезпечення відшкодування моральної та матеріальної шкоди в разі задоволення позову є підстави забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, баланс інтересів сторін, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для обвинуваченого, суд зазначає, що забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав обвинуваченого, оскільки арештоване майно і надалі перебуватиме у його володінні та користуванні та доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 152 ЦПК України, 128, 314-316, 170-171, 392 КПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:2136, площею 1.4506 га., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 215, яка на праві приватної власності належить обвинуваченому ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1