Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/958/25
Провадження № 1-кп/644/510/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.12.2024 року №0001826, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянки України, українки, з середньо-спеціальною освітою, не одруженої, раніше в силу ст. 89 КК України не судимої, не працевлаштованої, неповнолітніх дітей не має, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , обвинуваченої за ч.1 ст. 121 КК України, -

УСТАНОВИВ:

30.12.2024 приблизно о 07.00 годині, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, у приміщенні загальної кухні гуртожитку (будинку) №13 по вул. Біблика у м.Харкові, де керуючись умислом, направленим на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, тримаючи у правій руці ніж, який попередньо взяла зі столу у приміщенні кухні, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшла до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого завдала останній один удар ножем в область грудної клітини зліва.

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку судово- медичної експертизи наступні тілесні ушкодження: колото-різана рана грудної клітки зліва проникаюча до грудної порожнини з розвитком пневматоракса, яка могла виникнути від колючо- ріжучої дії гострого предмету - тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя; закритий перелом 5-ребра ліворуч по передній пахвовівй лінії - це середнього ступеня тяжкості тілесну ушкодження, яке спричинило за собою тривале розлад здоров`я понад 3-х тижнів.

Обвинувачена в судовому засіданні свою провину визнала в повному обсязі, щиро каялась, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті, пояснила, що 30.12.2024 приблизно о 07.00 годині, вона перебувала у приміщенні загальної кухні гуртожитку №13 по вул. Біблика, у м.Харкові, дійсно була в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, на кухні була потерпіла, вони не були близько знайомі, не були друзями, потерпіла також була в нетверезому стані, почала її ображати, вони почали сваритись, схопила зі столу у приміщенні кухні ніж, усвідомлювала, що це протиправні дії, завдала потерпілій удар ножем в область грудної клітини зліва. Після цього, чекала поліцію, швидку, не залишала місце події, допомогу потерпілій надавали в лікарні, вона та її родичі також пропонували допомогу потерпілій. Вибачалась перед потерпілою в ході судового розгляду, пропонувала допомогу, зазначала, що потерпіла проходила курс реабілітації від залежності тому вона її тривалий час не бачила.

Потерпіла суду пояснила, що вона не має претензій до обвинуваченої, вона перед нею вибачилась, запропонувала допомогу, компенсації не потребує, бо лікування їй надавали безкоштовно, цивільний позов заявляти не буде, у разі можливості просила взагалі закрити провадження, або призначити обвинуваченій умовний термін.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченої доказана, її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує що обвинуваченою вчинено кримінальне правопорушення злочин, що є тяжким, відомості які характеризують її особу. Судом враховується, що обвинувачена раніше в силу ст. 89 КК України не судима, була засуджена в 2009 році за ч.1 ст. 309 КК України із застосуванням іспитового строку, після спливу іспитового строку протягом тривалого часу (понад 14 років) інших кримінальних правопорушень не вчиняла, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, особою з інвалідністю не є, неповнолітніх дітей не має, наразі працює на ринку продавцем, офіційно намагається працевлаштуватись.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому, обвинувачена з моменту вчинення кримінального правопорушення не залишала місце події, очікувала приїзду поліції, визнала себе винуватою, щиро каялась та активно сприяла органу досудового розслідування, надавала достовірні покази, жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілій, демонструє готовність понести заслужене покарання. Обставиною, яка обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Уилкокс и Херфорд проти Сполученого Королівства» (заяви № № 43759/10 та 43771/12), зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи наведене, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, призначивши покарання в межах санкції статті.

Окрім того, відповідно до положень ст.75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання. Разом з цим, з огляду на положення ст.75 КК України законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання та реєстрації, має стійкі соціальні зв`язки, мешкає із матір`ю та відчимом, за місцем проживання характеризується позитивно, умови застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не порушувала, особою з інвалідністю не є, але страждає на захворювання гепатит С, має професійну освіту, є перукарем, працює, вживає заходи для офіційного працевлаштування, судимість була погашена у встановленому законом порядку, позицію потерпілої, яка в судовому засіданні просила взагалі припинити провадження, бо вона не має претензій до обвинуваченої, перед нею обвинувачена вибачилась, запропонувала компенсацію та допомогу, та в подальшому погодилась із позицією прокурора щодо доцільності визначення покарання із застосуванням іспитового строку, суд вважає за можливе застосувати вимоги ст.ст.75, 76 КК України, із встановленням максимально передбаченого іспитового строку, оскільки саме даний вид покарання, на думку суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої було обрано у вигляді нічного домашнього арешту, строк дії до 22.06.2025 року, прокурор просив запобіжний захід до набрання вироком законної сили продовжити.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати в провадженні відсутні, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Продовжити строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Харків, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , у вигляді нічного домашнього арешту у період часу з 21.00 години до 06.00 години до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 2 місяці до 12.08.2025 року.

Арешт накладений на вилучене майно відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.12.2024 року, скасувати.

Речові докази, куртку безрукавку (жилетку), на якій мається речовина бурого кольору, упаковану до паперового конверту НПУ; металевий ніж (деформований) з нашаруванням речовини бурого кольору, упакований до картонної коробки; змив речовини бурого кольору на марлевому тампоні, упакованому в паперовому конверті НПУ, кухонний ніж жовто білого кольору із зубчиками, який упакований до паперового конверту НПУ, жіночі штани бежевого кольору зі слідами бурого кольору з нашаруванням плям речовини бурого кольору, схожими на кров, які упаковані в картонну коробку; кросівки білого кольору з нашаруванням плям речовини бурого кольору, які упаковані в картонну коробку, що перебувають на зберіганні в камері зберігання ВП №1 ХРУП №2 ГНП в Харківській області, відповідно до квитанції №1349, знищити.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1