Справа № 646/3798/25
Провадження № 1-кп/646/1117/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000317 від 01.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ямпіль, Могилів-Подільського району Вінницької області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду старшого водія 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, -

встановив:

В провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебувають матеріали кримінального провадження №0000317 від 01.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №202 від 29.09.2021 солдата за контрактом ОСОБА_5 , призначеного наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 29.09.2021 №262-РС на посаду водія-санітара медичного пункту мотопіхотного батальйону військової частини та визнано таким, що справу та посаду прийняв. приступив до виконання службових обов`язків.

В подальшому ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, солдата ОСОБА_5 , призначеного наказом командира НОМЕР_2 окремої меланізованої бригади (по особовому складу) від 25.04.2023 № 175-РС на посаду старшого водія 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , визнано таким що справу та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу. включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 03.10.2022 залишив місце служби місце розташування 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 поїхав у невідомому напрямку, перебував поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, час проводив на власний розсуд. 23.10.2022 ОСОБА_5 повернувся на місце служби - місце розташування 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 та продовжив виконувати обов`язки військової служби.

Крім того, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду старшого водія 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роги мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби,з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України. ст. 17 Закопу України «Про оборону України», ст.ст. 1. 2. 24 Закопу України «Про військовий обов?язок і військову службу». ст.ст. 11. 16. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 24.09.2023 року, самовільно, без дозволів командирів, залишив місце служби місце розташування 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), поїхав у невідомому напрямку, перебував поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, час проводи на власний розсуд. 07.03.2025 ОСОБА_5 прибув до приміщення Другого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві та повідомив про вчинений ним злочин. Таким чином, солдат ОСОБА_5 з 24.09.2023 до 07.03.2025 час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Захисником ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про звільнення його підзахисного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку ч. 5 ст. 401 КК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 бажає повернутися до військової служби, долучивши письмову згоду командира В/Ч НОМЕР_3 щодо подальшого проходження військової служби солдатом ОСОБА_5 у В/Ч НОМЕР_3 на посаді оператора 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів В/Ч НОМЕР_3 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання свого захисника та просив звільнити його від кримінальної відповідальності для продовження проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 . Проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, не заперечував, наслідки закриття кримінального провадження йому роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України по двом епізодам, а звільнення особи від кримінальної відповідальності передбачено, якщо особа вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, здійснюються виключно судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності спеціальних обставин, передбачених конкретною нормою закону, якою, у даному випадку, є норма ч. 5 ст. 401 КК України.

Судом встановлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року "Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні", у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 Про загальну мобілізацію, яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до вимог Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до вимог ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Отже, однією з обов`язкових умов звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі є вчинення ним кримінального правопорушення вперше.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 06 грудня 2023 року (справа №715/396/23), від 21 березня 2024 року (справа №761/1571/23), від 28 вересня 2022 року (справа №447/528/22), від 29 травня 2025 року (справа №559/1826/23), особою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, яка раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. В той же час особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи не зняту судимість за попереднє, у тому числі і необережне кримінальне правопорушення, звільняти від кримінальної відповідальності як таку, що вчинила злочин вперше, неможливо.

Згідно зі ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Сукупність кримінальних правопорушень може бути ідеальною та реальною.

Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена різними статтями КК України.

Реальна сукупність має місце тоді, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше кримінальних правопорушення.

Кожне із кримінальних правопорушень, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК України.

Відповідно до встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин, що зазначені в обвинувальному акті, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох епізодів, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, які були розділені певним проміжком часу та є наслідком умисних дій обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, є вчинення особою вперше кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407, 408 КК України, під час дії воєнного стану, особу, в діях якої вбачається повторність, сукупність (крім ідеальної) чи рецидив, не можна звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цієї статті, суд відмовляє в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби.

Керуючись ст.ст.369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1