№ 1-кп/183/1384/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001153 від 12.09.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Личкове, Магдалинівського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 12 вересня 2024 р. приблизно о 11 год. 30 хв. знаходився поблизу покинутого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де на землі, під кущем побачив поліетиленовий пакет, у середині якого знайшов корпус гранати РГД-5, який, споряджений уніфікованим запалом ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2, що відноситься до бойових припасів. Після чого у ОСОБА_4 виник, злочинний умисел, направлений на носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, перебуваючи поблизу покинутого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються бойовими припасами, а також розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, ОСОБА_4 , взяв до рук корпус гранати РГД-5, який, споряджений уніфікованим запалом ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2, що відноситься до бойових припасів, чим вчинив незаконні дії з придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

12 вересня 2024 р., продовжуючи свою злочинну діяльність, керуючись умислом, спрямованим на носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 переніс при собі вказаний корпус гранати РГД-5, який, споряджений уніфікованим запалом ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2, що відноситься до бойових припасів за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, смт. Губиниха, вул. Українська, буд. 50, вчинивши тим самим носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, де 12 вересня 2024 р. приблизно 14:30 годин, привів вказану гранату у бойову готовність та кинув на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті чого стався вибух, внаслідок якого пошкоджено паркан з шиферу, стіну літньої кухні, які посічені осколками, вибито скло дерев`яного вікна літньої кухні.

Так, 12 вересня 2024 р. у період часу з 17:06 год. до 17:35 год. під час огляду місця події, а саме територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де стався вибух, було виявлено та вилучено уламки корпусу гранати, а саме: фрагменти корпусу гранати РГД-5, ударник ударного механізму уніфікованого запалу ручної гранити модернізованого типу УЗРГМ-2, важіль ударного механізму уніфікованого запалу ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2.

Таким чином за ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як носіння та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є військовослужбовцем, за місцем військової служби характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, раніше не судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 4698,16 грн. (чотири тисячі шістсот дев`яносто вісім гривень шістнадцять копійок).

Речові докази:

-металевий предмет, що схожий на важіль від запалу гранати з маркуванням «УЗРГМ-2 144-78-583»; магнітну розсип металевих уламків різної форми та розміру зі слідами кіптяви; змиви дистильованою водою на стерильний марлевий тампон з важіля від запалу гранати з маркуванням «УЗРГМ-2 144-78-583; фрагмент корпусу гранати РГД-5; ударник ударного механізму уніфікованого запалу ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2; важіль ударного механізму уніфікованого запалу ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2; сипучу речову, яка складається з частинок коричневого кольору, невизначених форм, рівновеликих розмірів, схожої на «грунт», у якій виявлені сліди тринітротолуолу, який являється вибуховою речовиною, а також нітрити та нітрати, які можуть бути продуктами вибухового перетворення нітратовмісних речовин (продуктами вибуху); змив дистильованою водою на стерильний марлевий тампон з важіля від запалу гранати з маркуванням «УЗРГМ-2 144-78-583 знищити;

-автомобіль марки «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1978 р.в., двигун № НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 ; ключі від замка запалення транспортного засобу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; перепустку № 553, які передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 залишити у останнього та вважати переданими за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1