БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1633/23
Провадження № 1-кп/497/21/25
УХВАЛА

про розгляд клопотання захисника щодо закриття провадження в частині обвинувачення

06.06.25 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград два обвинувальні акти, об`єднаних ухвалою суду від 27.09.2024р. в одне спільне провадження - у кримінальних провадженнях за №0000012 від 10.06.2021р. та №0000579 від 26.11.2022р. відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Олександрівка Болградського Одеської області, з неповною вищою освітою, пенсіонера, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.ст.191ч.4, 28ч.2, 366ч.1 КК України, та у порядку спеціального судового провадження - відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с.Красне Тарутинського району Одеської області, зі слів українську розуміє, має середньо-спеціальною освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.ст.28ч.2,ст.249ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2023р. до Болградського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191ч.4, 28ч.2,366ч.1 КК України, та ухвалою суду від 10.08.2023 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000579 від 26.11.2022р., а ухвалою від 22.11.23 задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у цьому кримінальному провадженні. Розгляд справи відкладався з різних поважних причин.

09.10.2024р. до матеріалів цієї справи надійшла ухвала Болградського районного суду Одеської області від 29.04.2029 про направлення матеріалів кримінальної справи №497/2618/22 (провадження №1-кп/497/15/24) з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000012 від 10.06.2021р. відносно гр. ОСОБА_4 , що обвинувачується за ст.ст.191ч.4, 28ч.2,366ч.1 КК України, - для вирішення питання про об`єднання обох судових проваджень для розгляду в одному спільному провадженні - у порядку ст.ст.217.334 КПК України; обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні - відносно гр. ОСОБА_4 - до Болградського районного суду Одеської області надійшов 22.12.2022р. та перебував у провадженні судді ОСОБА_9 , але, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024р. - справа надійшла у провадження іншого головуючого - судді ОСОБА_1 .

Городненська сільська рада, як правонаступник Олександрівської сільської ради, якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, на підставі ст.55 КПК України не надала згоди про визнання її потерпілою особою, а тому в обвинувальному акті відсутні анкетні відомості щодо потерпілого і серед учасників судового розгляду обох кримінальних проваджень потерпілий відсутній, однак ухвалами підготовчих судових засідань в обох справах судом прийнято до розгляду цивільний позов прокурора Болградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городненської сільської ради Болградського району Одеської області як до ОСОБА_8 , так і до ОСОБА_4 про стягнення з кожного з них матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, - в розмірі 298735,8грн., що, згідно обвинувальних актів, - становить загальну суму збитків, спричинених правопорушенням, судом в обох судових провадженнях визнав Городненську сільську раду Болградського району Одеської області цивільним позивачем, а гр.гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , відповідно, цивільними відповідачами у відповідних кримінальних провадженнях.

Ухвалою суду від 09.10.24 року обидва обвинувальні акти об`єднані для розгляду судом в одне спільне судове провадження, триває судовий розгляд об`єднаної судової справи.

16.04.2025р. до матеріалів цієї судової справи через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , яким він просить про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.ст.28ч.2,366ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності в частині притягнення його до відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення посилаючись на положення ст.49 КК України та у зв`язку з цим закрити кримінальне провадження у цій частині на підставі ст.284ч.2п.1 КПК України.

У судовому засіданні заявник захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтримали клопотання, вважають, що воно підлягає задоволенню, обвинувачений стверджував, що він розуміє підстави та предмет цього клопотання, погоджується добровільно, без будь-чийого тиску, розуміє, що це є нереабілітуючою підставою.

Прокурор заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.ст.28ч.2,366ч.1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження за цими статтями, вважаючи заявлення клопотання передчасним, адже судом ще не досліджувалися докази кримінального провадження. Крім того, прокурор послався на те, що строки давності, передбачені ст.49 КК України, були перервані внаслідок пред`явлення обвинувачення у вчиненні іншого більш тяжчого злочину, а саме, за ч.4ст.191 КК України, тому, у зв`язку з цим, на переконання сторони обвинувачення, відсутні правові підстави для закриття провадження. Також прокурор наголосив, що діяння, передбачене ч.1ст.366 КК України, становить спосіб реалізації злочинного наміру при вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.4ст.191 КК України, що, на його думку, додатково виключає можливість задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про перерву, та після перерви надав суду письмові пояснення, підтримавши їх у судовому засіданні, стверджуючи, що застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності злочину та особи, яка його вчинила, внаслідок спливу певного проміжку часу. Положення ст.49 КК України чітко визначають підстави, за яких таке звільнення можливе, а саме: 1) з дня вчинення особою кримінального правопорушення та до набрання вироком законної сили минув відповідний диференційований строк давності, передбачений ч.1ст.49 КК України, або ж загальний строк, передбачений ч. 2 ст. 49 КК України, 2) вчинене кримінальне правопорушення не входить до переліку злочинів, який міститься у ч.5ст.49 КК України, до яких давність не застосовується, 3) особа надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Таким чином, вважає захисник, виключення можливості звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та відповідного закриття кримінального провадження можливе виключно в разі відсутності хоча б однієї з цих трьох обставин, прямо передбачених цією нормою. У зв`язку з цим, аргументи прокурора щодо того, що діяння, інкриміноване за ч.1ст.366 КК України, виступає способом реалізації умислу при вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.4ст.191 КК України, а відтак, нібито виключає застосування положень ст.49 КК України, є юридично необґрунтованими, позбавленими нормативного підґрунтя, та не витримує критики з позиції системного тлумачення норм кримінального законодавства. Натомість, наявність обвинувачення за ч.4ст.191 ККУ жодним чином не перешкоджає розгляду клопотання про закриття провадження за ч.1ст.366 КК України. Також захисник стверджує, що вчинення обвинуваченим (за версією слідства) злочину ще й за ч.4ст.191 КК України ніяким чином не зупиняє у даному кримінальному провадженні строки давності, оскільки перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового розслідування чи суду. Зупинення перебігу давності означає припинення підрахунку строків давності тому строки давності рахуються з дня вчинення злочину до моменту ухилення від слідства чи суду та відновлюються з дня з`явлення особи з зізнанням або з дня її затримання. Також перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.1ст.49 КК України строків, особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі за обидва злочини починається з дня вчинення нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого, а строк давності, який сплив з моменту вчинення першого злочину, скасовується. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожен злочин. Однак, на думку захисника, оскільки ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень за ч.4ст.191 та ч.2ст.28,ч.1ст.366 КК України які, за версією обвинувачення, вчинялися у період з 23.05.2019 до 18.03.2020 (стор.14,27 обвинувального акту), і, згідно обвинувального акту, дії ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_8 кваліфіковані як такі, що вони, «діючи спільно за попередньою змовою у групі осіб, з єдиним спільним умислом та мотивом, шляхом зловживання своїм службовим становищем розтратили та заволоділи бюджетними коштами Олександрівської сільської ради Болградського району на загальну суму 298 735,89 грн. …» з цього вбачається, що злочин, передбачений ч.4ст.191 КК України закінчений теж 18.03.2020, тобто, дії, що кваліфіковані дома статтями відбувалися одночасно, а, тому перебіг строку давності за ч.1ст.366 КК України, навіть з урахуванням доводів прокурора, має вираховуватися саме з цієї дати (та не пізніше неї). Жодних інших обставин, які б могли впливати на перебіг або призводити до зупинення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1ст.366 КК України, прокурором у судовому засіданні не наведено і не вбачається з обвинувального акту.

Крім того, захисник ОСОБА_6 вважає, що на користь наведених ним доводів та правових позицій існує усталена правозастосовна практика, відповідно до якої суди задовольняють клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.1ст.366 Кримінального кодексу України у зв`язку з закінченням строків давності, при цьому продовжуючи судовий розгляд у частині обвинувачення за ч.4ст.191 КК України, пославшись на наступні судові рішення: ухвалу ВАКС від 25.03.2021 (спр.№760/6099/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/95884677); ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 17.04.2025 (спр.№521/9754/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/126714372); ухвалу ВАКС від 30.10.2023 (у справі №991/7772/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114624121); ухвалу ВАКС від 26.07.2023 (у спр.№760/17846/16-к (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112768549); ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 06.02.2025 (спр.№468/734/19-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/124984513).

Вислухавши думку кожного учасника судового засідання, розглянувши вищезазначене клопотання захисника ОСОБА_6 , дослідивши надані суду докази, та зважаючи на думку захисника, який вважає, що зазначена усталена судова практика не має тимчасового характеру, оскільки її обґрунтовано імперативною природою приписів, закріплених у ч.ч.1-3ст.49 КК України, суд не може з цим не погодитися, адже виконання передбачених кримінальним законом умов є безумовним, отже, в разі спливу строків давності, звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження є не правом, а прямим обов`язком суду.

Так, з дня дати вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.28ч.2,366ч.1 КК України з 18.03.2020 пройшло понад п`ять років, а тому, оскільки це правопорушення згідно ч.4ст.12 КК України є нетяжким злочином (адже санкцією 366ч.1 КК України визначено покарання у виді штрафу від 2 тисяч до 4 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до 3 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років), а тому, відповідно до ст.49ч.1п.4 КК України, згідно якої Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років. А, відповідно до ст.284ч.2п.1 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності і ця норма є імперативною, оскільки відсутня можливість для суда обирати її поміж іншими. А тому, враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що клопотання захисника є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,28ч.2,49ч.1п.3,366ч.1 КК України, 284,286,288,376ч.2 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку і закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ст.ст.28ч.2,366ч.1 КК України.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в частині його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.28ч.2,366ч.1 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до відповідальності.

Закрити кримінальне провадження №0000012 від 10.06.2021р. в частині обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.28ч.2,366ч.1 КК України на підставі ст.284ч.2п.1 КПК України.

Продовжити судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 в частині пред`явленого йому обвинувачення за ст.191ч.4 КК України разом з обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується за ст.ст.28ч.2,ст.249ч.1 КК України в межах спеціального кримінального провадження №0000579 від 26.11.2022р.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Болградський районний суд Одеської області протягом 7 (семи) днів з дня проголошення її повного тексту та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо не буде скасована, набирає законної сили після ухвалення свого рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 09.06.2025 о 16:45 год.

Суддя ОСОБА_1