КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/2026/2025 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001574, внесеного до ЄРДР 16 жовтня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Нетішин Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 червня 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що 15 жовтня 2022 року близько 16.30 год. (більш точного часу не встановлено), перебуваючи за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Крюківщина, на озері «Характер Парк», де також знаходився потерпілий ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи на пагорбі навпроти потерпілого ОСОБА_7 , наніс три удари кулаками рук в область обличчя в праве око, один удар в чоло та удар по голові.

В результаті вказаних вище протиправних дій, при судово-медичному огляді у

ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець та два садна правої очної ділянки, садно лобної ділянки справа, які згідно з висновком експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 23000 (двадцять три тисячі) гривень моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити, у стягненні з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 23000 гривень моральної шкоди відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник наголошує на тому, що його підзахисний перебував у стані необхідної оборони та згідно зі ст. 36 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності.

Крім того, на переконання апелянта, стягнення на користь потерпілого ОСОБА_7 23000 гривень моральної шкоди є незаконним, оскільки потерпілий жодним чином не довів те, що він зазнав будь-які моральні страждання.

На думку захисника, у даному випадку докази, на яких базується обвинувальний вирок, не є безсумнівними та беззаперечними, жодним чином не доводять винуватість обвинуваченого та не можуть слугувати підставою для винесення обвинувального вироку. Отже, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді,

- позицію захисника, обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги;

- потерпілого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, наголошуючи на законності та обґрунтованості оскаржуваного вироку;

- дослідивши наявні у справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Як встановлено з матеріалів судового провадження, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин не визнав, та показав, що 15 жовтня 2022 року він разом з дружиною, дитиною і собакою породи хаскі гуляли біля озера в «Характер Парку» в с. Крюківщина Бучанського району Київської області. Він відпустив з повідка свою собаку, яка спочатку підійшла до свідка ОСОБА_11 , який у свою чергу попросив забрати собаку. Він ( ОСОБА_9 ) та його дружина швидко зреагували на це прохання та забрали собаку. Дівчина, яка була разом із потерпілим, наказала їм нікуди не йти, адже вона викликала поліцію. Він ( ОСОБА_9 ) підійшов до потерпілого, щоб з`ясувати, коли приїде поліція, однак відповідь не отримав. Між ним та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 побіг на нього, і вони впали в озеро. Потерпілий почав бити його, а він, захищаючись, наніс кілька ударів потерпілому. Цивільний позов не визнав.

Таку ж позицію обвинувачений зайняв і під час апеляційного розгляду.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідка, забезпечивши сторонам усі можливості для реалізації їхніх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, повно, всебічно та неупереджено дослідив надані сторонами докази та обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням оцінив кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, детально навів досліджені докази у вироку, дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин.

За матеріалами кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 в суді першої інстанції показав про те, що у цей день він разом з цивільною дружиною відпочивали в «Характер Парку» в с. Крюківщина Бучанського району Київської області. Гуляючи біля озера, він побачив обвинуваченого, який йшов з собакою породи хаскі, в руках тримав пиво. Він ( ОСОБА_7 ), проходячи повз зі своєю дівчиною та собакою породи цвергшнауцер, попросили, щоб обвинувачений взяв свою собаку на повідок. У відповідь ОСОБА_9 почав виражатись нецензурною лайкою і почав бити його ( ОСОБА_7 ) руками по голові. Він ( ОСОБА_7 ) намагався відступати назад, а обвинувачений намагався продовжити наносити йому удари. Внаслідок таких дій обвинуваченого йому ( ОСОБА_7 ) були заподіяні тілесні ушкодження. Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Згідно з показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 того дня він разом з друзями відпочивали в «Характер Парку» в с. Крюківщина Бучанського району Київської області. До них підбігла собака породи хаскі, внаслідок чого він ( ОСОБА_11 ) зробив зауваження власнику, яким, як потім з`ясувалось, був ОСОБА_9 . Останній з собакою кудись відійшли, а, коли повернувся, то між обвинуваченим та невідомим чоловіком, як потім з`ясувалось потерпілим, виник конфлікт, в ході якого власник хаскі наніс три удари по голові невідомому чоловіку. Потерпілий також у відповідь ударив власника собаки. Конфлікт між власником собаки та невідомим чоловіком виник внаслідок того, що хаскі підбігла до собаки потерпілого, і обвинувачений не відреагував на зауваження потерпілого.

Судом також досліджені надані стороною обвинувачення докази та процесуальні документи, якими підтверджуються як обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення та наслідків, так і дотримання процесуальних вимог закону під час проведення дізнання.

Зокрема, судом досліджені:

довідка № 9689 від 15 жовтня 2022 року, згідно з даними якої у ОСОБА_7 мались: ЗЧМТ, струс ГМ, параорбітальні гематоми обабіч, забійні садна, гематоми голови та обличчя;

висновок експерта № 142 від 19 жовтня 2022 року, згідно з яким при судово-медичному огляді 18 жовтня 2022 року у гр. ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець та два садна правої очної ділянки, садно лобної ділянки справа. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (-их) предмету (-ів), за давністю можуть відповідати вказаному в постанові терміну та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Згідно наданій медичній документації гр. ОСОБА_7 при звернені за медичною допомогою був встановлений діагноз: «3ЧМТ, струс головного мозку», який в наданій медичній документації не підтверджується об`єктивними даними (відсутнє описання об`єктивної неврологічної симптоматики, яка характерна для такої форми черепно-мозкової травми, як струс головного мозку), тому цей діагноз не може враховуватись при складанні даних підсумків, згідно п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 від 17 січня 1995 року МОЗ України;

протокол проведення слідчого експерименту від 17 жовтня 2022 року за участі ОСОБА_7 , під час якого потерпілим показано, як відбувались події;

висновок експерта № 218/Д від 19 жовтня 2022 року, згідно з яким при судово-медичному огляді 18 жовтня 2022 року у гр. ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець та два садна правої очної ділянки, садно лобної ділянки справа. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (-их) предмету (-ів), за давністю можуть відповідати вказаному в постанові терміну та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Згідно наданій медичній документації гр. ОСОБА_7 при зверненні за медичною допомогою був встановлений діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку», який в наданій медичній документації не підтверджується об`єктивними даними (відсутнє описання об`єктивної неврологічної симптоматики, яка характерна для такої форми черепно-мозкової травми, як струс головного мозку), тому цей діагноз не може враховуватись при складанні даних підсумків, згідно п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 від 17 січня 1995 року МОЗ України. Всі виявлені тілесні ушкодження могли утворитися від ударів кулаками по голові як показав потерпілий на слідчому експерименті 17 жовтня 22 року ;

протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 жовтня 2022 року за участі потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , за змістом яких був впізнаний ОСОБА_9 , як особа, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 ;

протоколи проведення слідчого експерименту від 18 жовтня 2022 року за участі свідка ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , які показали та розказали про обставини подій, які відбулись 15 жовтня 2022 року;

За результатами проведеного судового розгляду судом визнано, що потерпілим та свідком ОСОБА_11 надавались правдиві показання суду, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілий почав першим наносити йому ( ОСОБА_9 ) удари, від яких він захищався, суд визнав такі показання неправдивими та направленими на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, що такі показання обвинуваченого є лінією його захисту та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 . При цьому судом взято до уваги, що будь-яких доказів на підтвердження нанесення потерпілим обвинуваченому тілесних ушкоджень стороною захисту не надано і у матеріалах кримінального провадження не містяться.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази повністю доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, та його дії судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_9 перебував у стані необхідної оборони, а тому згідно з ст. 36 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до положень ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Однак, будь-яких даних про те, що ОСОБА_9 перебував у стані необхідної оборони матеріали кримінального провадження не містять, і стороною захисту не наведено та не обґрунтовано. Більш того, з наявної сукупності доказів встановлено, що саме ОСОБА_9 був ініціатором конфліктної ситуації та нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Покарання ОСОБА_9 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог ст. 50, 65 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про безпідставне стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілого моральної шкоди, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За змістом оскаржуваного вироку суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної шкоди у зв`язку з ненаданням потерпілим жодних документів на підтвердження понесених витрат на лікування та втрачений заробіток. Разом з тим, судом задоволено цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 23000 грн.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково, з огляду на таке.

Стаття 16 ЦК України закріплює, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Отже, на думку колегії суддів, рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

З вироку суду встановлено, що в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілому заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та двох саден правої очної ділянки, садно лобної ділянки справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягло за собою переживання потерпілого, незручності, неможливість внаслідок отриманих тілесних ушкоджень протягом певного часу вести звичайний спосіб життя.

Компенсація моральної шкоди, яка б відповідала ступеню моральних страждань потерпілого, на думку колегії суддів, судом першої інстанції визначена відповідно до вимог закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 6 червня 2024 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4