Справа № 287/1000/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000113 від 23.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №00000113 від 23.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. У вказаному клопотанні слідчий СВ ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно, яке було вилучено у ході огляду місця події, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_1 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 номер НОМЕР_2 виданий 04.06.2022 року, орган, що видав: 5319 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном; - мобільний телефон марки «Oukitel C31» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_5 виданий 17.06.2021 року, орган, що видав: 5329 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном; - мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 5 Plus» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 номер НОМЕР_8 виданий 10.02.2022 року, орган, що видав: 7111 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

Заступник начальника СВ ОСОБА_10 до суду надав письмову заяву з проханням розглядати клопотання без його участі. Клопотання підтримує та просить задоволити.

Від прокурора ОСОБА_4 до суду надійшла письмова заява з проханням розглядати клопотання без його участі. Подане клопотання підтримує та просить задоволити.

Користувач майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але на адресу суду наддав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Користувач майна ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені у встановленому законом порядку, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що 23.04.2025 до ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській надійшло повідомлення старшого офіцера ОРГ ПОРВ ГОРВ НОМЕР_9 прикордонного загону про те, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 за грошову винагороду в розмірі 4000 доларів США сприяла незаконному перетину державного кордону України в бік республіки білорусь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , якого виявлено в лісовому масиві поряд с. Пояски, при спробі перетину державного кордону України.

За даним фактом слідчим відділенням відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області 23.04.2025 рокувнесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження №0000113 за попередньою правовою кваліфікацією ч.3 ст.332 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, припинення виявленого кримінального правопорушення, вилучення предметів кримінального правопорушення, які згідно ст. 98 КПК України є речовими доказами, з метою збереження та подальшого дослідження, 24.04.2025 року в порядку ст.237 КПК України, слідчим слідчого відділення ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області проведено огляд місця події в приміщенні слідчого відділення відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області , де було виявлено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_3 , який добровільно надав для огляду свої особисті речі, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_1 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 номер НОМЕР_2 виданий 04.06.2022 року, орган, що видав: 5319.

Також в ході огляду місця події виявлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_4 , який добровільно надав для огляду свої особисті речі, а саме: мобільний телефон марки «Oukitel C31» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_5 виданий 17.06.2021 року, орган, що видав: 5329.

Також в ході огляду місця події виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_5 , який добровільно надав для огляду свої особисті речі, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5 Plus» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 номер НОМЕР_8 виданий 10.02.2022 року, орган, що видав: 7111.

В подальшому вищезазначені речі було вилучено до відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області в якості речових доказів.

Відповідно до постанови слідчого від 24.04.2025 року: мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 номер НОМЕР_2 виданий 04.06.2022 року, орган, що видав: 5319, мобільний телефон марки «Oukitel C31» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_5 виданий 17.06.2021 року, орган, що видав: 5329, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5 Plus» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 номер НОМЕР_8 виданий 10.02.2022 року, орган, що видав: 7111 - визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Речовий доказ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального провадження, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч. 3 ст. 170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Усталена практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, Європейський суд з прав людини пов`язує з видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення по справі «East / West Alliance Limited» проти України» вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене під час огляду місця події майно, може відповідати критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що вилучене майно може містити відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого про визнання та долучення до справи речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховування, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя дійшов переконання, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст. 174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000113 від 23.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задоволити.

Накласти арешт на майно вилучене в межах кримінального провадження №0000113 від 23.04.2025 року, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_1 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 номер НОМЕР_2 виданий 04.06.2022 року, орган, що видав: 5319 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном; - мобільний телефон марки «Oukitel C31» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_5 виданий 17.06.2021 року, орган, що видав: 5329 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном; - мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5 Plus» ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 номер НОМЕР_8 виданий 10.02.2022 року, орган, що видав: 7111 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1