У Х В А Л А

Справа № 149/2123/25

Провадження №1-кс/149/394/25

10.07.2025 р. Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про часткове скасування арешту майна - автомобіля марки "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1 .

Клопотання мотивоване тим, що відпала необхідність у застосуванні арешту майна, зокрема проведено необхідні процесуальні дії, огляд та інженерно-транспортну експертизу транспортного засобу проведено.За таких обставин адвокат просить скасувати арешт транспортного засобу в частині позбавлення власника права користування даним транспортним засобом та передати його на відповідальне зберігання власнику, без права відчуження чи розпорядження.

Заявник в судове засідання не з`явився.

Адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просить його задоволити.

Слідча в судове засідання не з"явилась, однак надала матеріали кримінального провадження. Клопотань, заяв до суду не надходило, позицію щодо клопотання не висловила.

Слідча суддя, перевіривши додані до клопотання матеріали, матеріали кримінального провадження, дійшла наступного висновку.

У провадженні СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000161 за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено та поміщено на майданчик Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області транспортні засоби "Opel Astra", н.з. НОМЕР_2 , "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1 .

Постановою слідчої СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 02.03.2025 вказані транспортні засоби визнані речовими доказами та поміщені на майданчик Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000161, серед іншого, накладено арешт на транспортний засіб - "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4

14.04.2025 проведено судову інженерно-транспортну експертизу транспортного засобу "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1 .

26.05.2025 слідчим суддею відмовлено у частковому скасуванні арешту майна ,а саме на транспортний засіб - "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , у зв"язку з необхідністю проведення транспортно-трасологічної експертизи.

За змістом ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Отже, арешт накладається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З досліджених матеріалів встановлено, що арешт накладено обґрунтовано, оскільки транспортний засіб містить на собі сліди вчинення правопорушення, є речовим доказом, тому існує потреба у забезпеченні його збереження.

Відповідно до ч.1ст.321 ЦК Україниправо власності є непорушним.

Згідно зіст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідностідо ч.1ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбаченихстаттями 160-166,170-174цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчою з 14.04.2025 будь-які слідчі дії з арештованим майном не проводились, не зважаючи на ухвалу слідчого судді від 26.05.2025. Не з"явившись до суду, слідча не скористалась своїм процесуальним правом доведення необхідності подальшого зберігання транспортного засобу на арештмайданчику Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з забороною користування, слідчому судді не надано.

При цьому слідча суддя враховує, що положеннями ст.100 КПК України передбачена можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, скасувати накладений на нього арешт в частині заборони користування даним майном та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання.

Виходячи з наведеного, слідча суддя приходить до висновку, що обставини, які були враховані слідчим суддею при накладенні арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому слід скасувати такий в частині заборони користування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 100, 131, 132,170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідча суддя,

У Х В А Л И ЛА :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, - задоволити.

Скасувати арешт в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2025 на транспортний засіб "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 транспортний засіб "Mazda 6", н.з. НОМЕР_1 ,заборонивши відчуджувати та розпоряджатись ним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_6