Справа № 715/210/24
Провадження № 1-кп/715/23/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2025 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003746 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Рокитне Новоселицького району Чернівецької області, громадянин України, українець, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, невстановлені органом досудового розслідування особи, організували незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску трьох громадян України, яким на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повинні були передати невстановленій органом досудового розслідування особі кошти в сумі 35 тис. грн. з кожного до переправлення, а після цього повинні були передати невстановленій органом досудового розслідування особі гроші в сумі 65 тис. грн. кожен, після переправлення через державний кордон України.

ОСОБА_8 знайшов двох осіб, які посприяють у незаконному переправленні його, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через державний кордон України, а саме ОСОБА_5 та невстановлену особу.

24.09.2023, ОСОБА_8 попросив ОСОБА_5 та невстановлену особу, здійснити його особисте перевезення, а також перевезення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з с. Рокитне Чернівецького району до с. Поляна Чернівецького району, пообіцявши при цьому невстановленій особі грошову винагороду в розмірі 100 євро від ОСОБА_6 .

Для перевезення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 використовував автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe» номерний знак НОМЕР_1 , а невстановлена особа використовувала автомобіль марки «Інфініті» номерний знак НОМЕР_2 .

24.09.2023, приблизно о 18 год. ОСОБА_5 , зустрівся із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в с. Рокитне Чернівецького району та в подальшому на автомобілі марки «HYUNDAI Santa Fe» номерний знак НОМЕР_1 , поїхали до АЗС «Амік України», що в с. Коровія Чернівецького району, де зустрілись із невстановленою особою та ОСОБА_6 , в подальшому ОСОБА_6 пересів до автомобіля ОСОБА_5 , та продовжили рух в напрямку с. Поляна Чернівецького району.

ОСОБА_5 та невстановлена особа заздалегідь розподілившись між собою свої дії а саме: невстановлена особа поїхала на автомобілі марки «Інфініті» номерний знак НОМЕР_2 , попереду в сторону населеного пункту с. Поляна, з метою встановлення можливих прикордонних нарядів, постів та поліції на шляху їхнього руху, які б могли їх зупинити. Впевнюючись у безпечності руху, невстановлена особа в телефонному режимі повідомляв ОСОБА_5 (який перебував в автомобілі марки «HYUNDAI Santa Fe» номерний знак НОМЕР_1 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 ) про наявність або відсутність прикордонних нарядів, постів та поліції.

В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 прибувши до с. Поляна Чернівецького району Чернівецької області, направилися до лінії державного кордону України. Рухаючись в напрямку державного кордону України, 25.09.2023 о 05:55 год в межах с. Турятка Чернівецького району, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , прикордонним нарядом « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ОСОБА_7 , ОСОБА_6 були затримані при спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав просив суд його виправдати та пояснив, що точної дати коли він не пам`ятає, він приїхав з рейсу, до нього прийшов сусід ОСОБА_9 та попросив відвезти його до Глибоцького району на день народження. Вказав, що він не встиг навіть переодягнутися, поїхав, взяли із села ще ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_8 . Також пояснив, що по дорозі, на прохання ОСОБА_8 , вони мали взяти ще одну людину з Чернівців. Він мав їх довезти до с. Буківка до родичів ОСОБА_8 . Виїхавши із села, по дорозі вони зупинилися на заправці в с. Коровія заправити машину, взяли каву. До них приїхав третій чоловік, якого він раніше ніколи не бачив та вони разом поїхали далі в с. Буківка через с. Тарашани. В с. Тарашани біля каплички вони звернули на ліво. ОСОБА_8 спілкувався по телефону і сказав через декілька будинків зупинитися. При цьому вказав, що не може сказати чи на заправці той чоловік, що привіз третього пасажира, то був його брат. Він не знає хто привіз третього чоловіка. Також значив, що у його брата у користуванні був автомобіль «Інфініті». Стверджував, що розмов про кошти між ним та хлопцями, що він перевозив їх у автомобілі не було, йому гроші ніхто не передавав.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, свідків, дослідивши докази по справі суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 25.09.2023 року надійшло повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , діючи у групі за попередньою змовою з невстановленою на даний час особою з корисливих мотивів (за грошову винагороду) організував незаконне переправлення через Державний кордон України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 5-6).

25.09.2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 0003746, кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 332 КК України, за повідомленням матеріалів правоохоронних органів про те, що 25.09.2024 року надійшло повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , діючи у групі за попередньою змовою з невстановленою на даний час особою з корисливих мотивів (за грошову винагороду) організував незаконне переправлення через Державний кордон України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якого було затримано при спробі його переправлення до Румунії за межами с. Турятка Чернівецького району Чернівецької області в напрямку 871 прикордонного знаку за 5 м від ДК (витяг з ЄРДР т. 1 а.с. 1).

Органами досудового розслідування на підставі вказаного повідомлення 25.09.2023 року розпочато досудове розслідування за ч. 3 ст. 332 КК України (а.с.1).

В ході виконання доручення на проведення слідчих розшукових дій оперативно - розшуковим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що ОСОБА_6 забрала з м. Чернівці поблизу ТЦ «Екватор» особа на ім`я ОСОБА_13 на чорному автомобілі марки «Інфініті», д.н.з. НОМЕР_2 . Після чого останні поїхали до АЗС «АМІК УКРАЇНИ», що знаходиться в н.п. Коровія Чернівецького району Чернівецької області, де на них мали очікувати особи, які в подальшому допомагатимуть в перетині Державного кордону України та інші особи, які мали на меті перетинати державний кордон України.

На підставі доручення було направлено запит на отримання відеозаписів з камер спостереження АЗС «АМІК УКРАЇНИ», що знаходиться в н.п. Коровія Чернівецького району Чернівецької області по вулиці Головній, на яких було помічено транспортний засіб марки «Інфініті», чорного кольору під керуванням особи на ім`я ОСОБА_13 та на пасажирському місці перебував ОСОБА_6 . Було видно, як вищевказані особи зайшли до магазину АЗС купили каву та прослідували до авто, після чого поїхали.

В результаті проведення оперативно - перевірочних заходів оперативними співробітниками встановлено, що до вищевказаної протиправної діяльності зокрема, причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 . Використовує мобільні номери телефону НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Паспорти громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 , НОМЕР_7 . Використовує транспортний засіб марки «Хюндай», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Допитаний слідчим суддею свідок ОСОБА_6 пояснив, що він хотів виїхати до Німеччини до своєї сім`ї нелегально. На початку вересня він написав своїм друзям про свою проблему, товариш йому дав посилання на телеграм канал, сказав, що приблизна сума за перетин кордону 75 000 гривень. Він написав тій людині, він йому відповів, що є така можливість, вартість буде становити біля 100000 гривень. Дана особа повідомила, що потрібно скинути фото паспорта і передплату 35000 грн. на номер рахунку. Вказав, що він скинув фото паспорта та квитанцію про перерахування коштів, які він здійснив через додаток Монобанк. На що він йому відповів, що гроші прийшли, сказав очікувати 3-5 днів. Решту скидав на жіноче ім`я ОСОБА_15 прізвище на час допиту не пам`ятає, так як заповнював реквізити оплати зі скріншота, який є в нього на телефоні. Через 3-5 днів він сказав, що потрібно приїхати в м. Чернівці, а вже звідти прокладається маршрут через ліса, через два дні він скинув маршрут через ліс. З суботи на наділю він взяв квиток з Харкова на Чернівці, відправився із автовокзалу, приїхав у Чернівці біля 6:30 год., почекав на вокзалі до 10 години ранку. Подзвонив ОСОБА_8 , з яким він мав іти за кордон, вказав зняти хостел і не «світитися» і десь біля 6-7 години вечора будуть виїжджати, вказав, що є автомобіль, вартість автомобіля 100 євро з особи, зустріч буде відбуватися в м. Чернівці біля торгового центру Екватор. Перед тим, як виїхати з хостела на ОСОБА_16 18ж, він набрав водія, який мав приїхати, за номером який йому скинув ОСОБА_8 , він сказав, що через 30 хвилин буде. Він приїхав до торгового центру Екватор, в обміннику поміняв кошти з гривні на євро, набрав водія, він сказав, що він стоїть на крайній парковці, чорне Інфініті . Автомобіль був на номерах СЕ 34 31. Водій сказав своє ім`я, однак, він не запам`ятав його. Біля торгівельного центру він віддав водію 100 євро. Вони поїхали в сторону заправної станції, водій сказав, що їх там чекає інший автомобіль та ще двоє людей ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Також водій його заспокоював, казав, що все буде добре. Вони поїхали, там було кільце та зліва була заправка АМІК. Там водій купив йому каву, він взяв цигарки, вони вийшли. Інший водій сказав, що він стоїть не на заправці, а трохи далі, в сторону руху за маршрутом. Друга машина ОСОБА_18 була срібного кольору, номера НОМЕР_8 . Вони під`їхали до неї, пересіли, Інфініті поїхала в перед для огляду чи є блокпости по маршруту. Вказав, що в машині було троє осіб, які планували перетнути кордон, в тому числі і він та водій. Вони проїхали десь півтора кілометра, водій автомобіля зателефонував водію Інфініті , і вони постійно були на зв`язку і той керував процесом, казав де блокпости. Водій ОСОБА_18 об`їхав блокпост. Водій Інфініті постійно був на зв`язку. Вони рухалися, з`їхали з асфальтної дороги на гравійну, їхали десь 10 хвилин, потім зупинилися, Інфініті поїхала вперед, розвернулася на перехресті на окраїні села і сказав, що все чисто можемо проїжджати, після чого Хюндай під`їхав до Інфініті та заїхав на ліво на обочині зупинився і водій їм сказав, що вони прибули можуть брати речі і іти, при цьому побажав їм удачі і сказав, щоб вони нічого не боялися, маршрут проплачений вони можуть іти, все буде добре. Вони пішли. Вказав, що він дістав свій телефон локацію не показувало, так як у нього не було інтернету, хлопці сказали, що проблем немає у них є інтернет. Пройшли одне поле, зайшли в посадку, сіли покурити, пройшли друге поле, обійшли село, забігли в ліс. Ішли по навігатору. Вийшли з лісу. Ішли десь 6-7 годин. До кордону залишалося десь 500 метрів, почули гавкіт собак, вони лягли в траву, хлопці сказали, що їх попереджали про собак, однак, заспокоювали, сказали перечекати. Пролежавши десь 15 хвилин, пішли далі, собаки знову почали гавкати і вони побачили світло ліхтарика, сиділи вони десь біля години, хлопці між собою говорили на молдавській мові, пішли далі і знову побачили світло. Трохи почекавши вони пішли далі, трималися один за одного, підійшли до сітки, почули собак і побачили світло. Вказав, що він розгубився і ліг на спину. ОСОБА_10 теж ліг, а ОСОБА_10 десь пропав, куди він не знає. Десь через півтори хвилини прийшли прикордонники, у них була зброя, вони сказали не рухатися, вони їх затримали двох, де був третій він не знає. При цьому вказав, що він може впізнати водіїв Інфініті та Хюндай . У водія Інфініті була борідка та легка щетина, у водія ОСОБА_18 були брови такі звужені і кругле обличчя. Також вказав, що з ним було проведено впізнання він впізнав цих водіїв (а.с. 38-39).

Допитаний слідчим суддею свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 24.09.2023 року він був затриманий працівниками Прикордонної служби в с. Поляна біля кордону. При цьому пояснив, що він мав намір виїхати з території України. Вказав, що його знайомий ОСОБА_13 з села сказав йому, що можна виїхати за кордон, за 35 000 грн. Повідомив, що за 35 000 грн. мали скинути маршрут. При цьому вказав, що ОСОБА_8 , його односелець, знайшов машину, яка підвезе їх, приїхала сіра машина Хюндай за кермом якої був односелець ОСОБА_13 , він забрав його з ОСОБА_8 поїхали в напрямку Чернівців. Приїхали на АЗС в с. Коровія, попили каву, там приїхав ще один чоловік з Харкова. Його привіз ОСОБА_13 на автомобілі Інфініті . Вони троє, він, ОСОБА_8 та чоловік з Харкова, автомобілем ОСОБА_13 поїхала в сторону Порубного. Автомобіль Інфініті поїхав наперед подивитися чи є блокпост, чи можуть вони проїхати. За кермом автомобіля, що їх віз був ОСОБА_13 , він спілкувався телефоном з ОСОБА_13 . Вказав, що вони заїхали в село, там зупинилися на 10-15 хвилин, бо ОСОБА_13 сказав, що там є блокпост, про це його повідомив ОСОБА_13 телефоном. ОСОБА_13 довіз їх до місця, де вони мали вийти і вони далі пішли пішки по навігатору. Вказав, що його і чоловіка з Харкова затримали в лісі біля кордону, ОСОБА_8 не затримали. При цьому вказав, що він може впізнати водіїв ОСОБА_13 та ОСОБА_13 . Також зазначав, що гроші за перевезення він нікому не давав. Також зазначив, що ОСОБА_13 йому сказав, що якщо їх запитає чоловік з Харкова, щоб вони сказали, що вони дали по 100 євро (а.с.52-59).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2023 року свідок ОСОБА_6 за наданими фото чотирьох осіб за зовнішніми ознаками впізнав особу під номером 3, який відвіз його та інших осіб а автомобілі «HYUNDAI Santa Fe» зі с. Коровія до с. Поляна (а.с. 29-30).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2023 року свідок ОСОБА_6 за наданими фото чотирьох осіб за зовнішніми ознаками впізнав особу під номером 2, малознайомого йому ОСОБА_10 , який разом з ним мав намір перетнути кордон та який мав скріншот маршруту (а.с. 31).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2023 року свідок ОСОБА_7 за наданими фото чотирьох осіб за зовнішніми ознаками впізнав особу під номером 3 ОСОБА_5 , який відвіз його та інших осіб а автомобілі «HYUNDAI Santa Fe» зі с. Рокитне до с. Поляна (а.с. 49-50).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.10.2023 року свідок ОСОБА_7 за наданими фото чотирьох осіб за зовнішніми ознаками впізнав особу під номером 4 ОСОБА_13 , водія автомобіля Інфініті (а.с. 51).

Із відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області вбачається, що згідно даних ЄДРТЗ МВС з 18.03.2021 року автомобіль марки INFINITI FX 35 2007 року випуску д/н НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 62).

Із відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області вбачається, що згідно даних ЄДРТЗ МВС з 18.03.2021 року автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 63).

23.09.2023 року свідок ОСОБА_7 надав працівникам поліції свій мобільний телефон марки Xiaomi N-9 для огляду (а.с. 74). За дорученням слідчого інспектором ВПК в Чернівецькій області ДКП НП України проведено його огляд та складено протокол огляду від 30.10.2023 року. В ході огляду додатку «галерея» за 21.09.2023 року виявлено дві фотографії формату «jpg» на яких зображено квитанції з оплати від ОСОБА_29 на суму 20000 та 15000 грн. Крім того, було виявлено акаунти «WhatsApp» користувач облікового запису « ОСОБА_30 » з прив`язаного до нього номера мобільного НОМЕР_9 . Наявна переписка на іноземній мові з користувачем « ОСОБА_31 », тел. НОМЕР_10 , де останньому користувач « ОСОБА_7 » 21.09.2023 року надав фото паспорта та квитанції про оплату (а.с. 73-87).

Сторона обвинувачення на підставі вищевказаних письмових доказів обвинувачує ОСОБА_5 вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, за кваліфікуючими ознаками: вчинені, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Суд, вирішуючи питання, що входить до його компетенції, як то: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, діє в рамках пред`явленого обвинувачення.

Втіленням принципу справедливості судового розгляду є покладення тягаря доведення вини на сторону публічного обвинувачення. Суд може тільки надати оцінку тим обставинам, які викладені в обвинувальному акті і пересвідчитись, що вони підтверджуються належними, і допустимими доказами таким чином, щоб переконати навіть незацікавлену сторонню особу в тому, що обвинуваченим був вчинений зазначений злочин.

Вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України суд виходить зі наступного.

Так, безпосереднім об`єктом злочину є - встановлений порядок перетинання державного кордону України.

З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням таких діянь: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України; 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України; 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його.

Незаконним переправленням через державний кордон України є у випадках, коли особи переправляються через державний кордон України:

1) будь-яким способом поза відповідними пунктами пропуску;

2) у пунктах пропуску, але без відповідних документів;

3) у пунктах пропуску, але за документами, які містять недостовірні відомості про особу;

4) у пунктах пропуску, але без дозволу відповідних органів влади.

Такі дії можуть бути вчинені у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, які відповід-но до закону не підлягають кримінальній відповідальності.

Із суб`єктивної сторони цей злочин вчиняється з прямим умислом.

Сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в діях обвинуваченого ОСОБА_5 полягала у тому, що обвинувачений ОСОБА_5 на автомобілі, що перебував у його користуванні перевозив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в сторону кордону, з метою їх незаконного переправлення, при цьому рухаючись на автомобілі ОСОБА_5 рухався за автомобілем Інфініті, що їхав попереду та водій якого давав вказівки обвинуваченому ОСОБА_5 щодо безпечного проїзду, оминаючи блокпости, вчинені групою осіб.

На думку суду сприяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 повністю доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показами свідків.

Так, покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення, що були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження, а відтак суд не має підстав не довіряти цим показам. Зокрема, суд зазначає, що свідок ОСОБА_6 вказував на те, що приїхавши на місце, звідки вони по маршруту рухалися до кордону з метою його незаконного перетину, саме обвинувачений ОСОБА_5 їм сказав, що вони прибули можуть брати речі і іти, при цьому побажав їм удачі і сказав, щоб вони нічого не боялися, маршрут проплачений вони можуть іти, все буде добре. З огляду на вказане суд вважає, що доводи сторони захисту про те, що будь - якого сприяння з боку обвинуваченого та він не був обізнаний про намір його пасажирів перетнути кордон він не знав.

Разом з тим, в ході розгляду справи із показів свідків та інших досліджених у ході судового слідства матеріалів кримінального провадження не підтверджено наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 корисливого мотиву за сприяння у переправленні осіб через державний кордон України, оскільки не доводять отримання самими обвинуваченими будь-яких коштів, матеріальних благ або іншої користі за вчинення протиправних дій, або отримання ними матеріальних благ або користі у майбутньому. Зокрема, із показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що він надав кошти в сумі 100 євро водію Інфініті , який віз його з м. Чернівці до АЗС де він пересів до автомобіля обвинуваченого ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_7 у своїх показах вказував про те, що кошти обвинуваченому не надавав.

Однак, в ході розгляду справи прокурором надано докази на підтвердження наявності в діях ОСОБА_5 корисливого мотиву під час сприяння незаконному переправлення осіб через державний кордон України, які б не доводили отримання самим обвинуваченим будь-яких коштів, матеріальних благ або іншої користі за вчинення протиправних дій, або отримання ним матеріальних благ у майбутньому.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду категорично заперечував отримання будь-яких матеріальних благ, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що були допитані слідчим суддею, не вказували, що надавали останньому будь яких коштів за його послуги, як і не вказували, що мали розмови про це з ним.

Необхідно заначити, що відповідно до обвинувального акту, корисливий мотив ОСОБА_5 полягав в тому, що він має здійснити перевезення, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з с. Рокитне Чернівецького району до с. Поляна Чернівецького району, пообіцявши при цьому ОСОБА_5 та невстановленій особі грошову винагороду в розмірі 100 євро від ОСОБА_6 . Разом з тим, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, а саме показів свідків, письмових доказів, матеріалів НС(Р)Д, тощо.

Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 3 статті 370 КПК України та частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Приписами статті 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно ч.2 та ч.4 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

За змістом висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі 366/3050/16-к, згідно із ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, та за умови, що такі дії особи охоплюються обсягом висунутого їй обвинувачення.

Згідно з рекомендаціями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Принцип змагальності є наскрізним, і він не вичерпується реалізацією положень ст.290 КПК України. Навпаки, після передачі кримінального провадження до суду, саме суд, у ході розгляду справи під час безпосереднього дослідження кожного доказу у змагальній процедурі забезпечує безпосереднє дотримання принципу змагальності (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №13-43кс19).

Отже, виходячи із встановлених обставин справи, враховуючи вимоги вищевказаного законодавства, суд приходить до висновку, що така кваліфікуюча ознака в діях обвинуваченого ОСОБА_5 , як «вчинення злочину з корисливих мотивів» не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим дії обвинуваченого слід перекваліфікувати із ч.3 ст. 332 КК України на ч.2 ст.332 КК України.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він на прохання ОСОБА_8 відвіз його та ще двох хлопців на день народження до с. Поляна, що йому не було відомо про те, що вони мають намір незаконно перетнути кордон, оскільки під час розгляду справи встановлено, що останній був добре обізнаний куди та з якою метою він перевозить своїх пасажирів, його дії були узгоджені з водієм Інфініті, який рухався попереду та давав йому вказівки з метою безперешкодного проїзду до місця висадки своїх пасажирів, звідки вони мали рухатися в бік кордону за «проплаченим маршрутом», про що вказували допитані в судовому засіданні свідки.

Крім того, посилання сторони захисту на те, що слід слідством не встановлено інших осіб причетних до організації незаконного перетину ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 через кордон ніяким чином не спростовує винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині. Прокурор в судовому засіданні вказував на те, що матеріали відносно невстановлених осіб виділено в окреме провадження, проводяться слідчі дії.

Протокол переведення слідчого експерименту від 26.09.2023 року зі свідком ОСОБА_6 (а.с. 40-41) суд визнає недопустимий доказ, оскільки проведений слідчим ОСОБА_35 , яка, згідно постанови про творення слідчої групи від 25.09.2023 року, не входила до такої групи. При цьому слід зазначити, що витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, і, відповідно, не тягне за собою правових наслідків про визначення групи слідчих та старшого групи у кримінальному провадженні.

Так, згідно вимог ст. 39, ст. 214 КПК України слідчий, який буде здійснювати досудове розслідування, або старший слідчій слідчої групи, визначається виключно керівником органу досудового розслідування. Повноваження щодо відсторонення слідчого та призначення нового слідчого також належать лише керівнику.

Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та суду(ст. 110 КПК України). Всі рішення слідчого приймаються у формі постанови. Відповідно і рішення про призначення групи слідчих та визначення старшого слідчої групи, обов`язково приймається у формі постанови.

Реальними наслідками відсутності в матеріалах кримінального провадження такої постанови є можливість визнання доказів недопустимими через їх зібрання неуповноваженою особою. Збирання доказів неуповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, слідчий, який використав повноваження з проведення досудового розслідування без винесення процесуального рішення є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій, а тому зібрані докази таким слідчим є недопустимими у кримінальному провадженні.

Також, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості доказу відеозапису з камери спостереження АЗС «АМІК УКРАЇНИ», оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відеозаписи з камер відеоспостереження, розміщених в приміщенні та ззовні АЗС "АМІК УКРАЇНИ", на яких зафіксовано обставини перебування у зазначених місцях обвинуваченого та свідків, були добровільно надані на запит в ході виконання доручення оперативними працівниками ДПС.

Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Вирішуючи питання про розмір і вид покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації; особу винного, який раніше не судимий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, психічними розладами не страждає, має інвалідність ІІ групи.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 визнає вчинення злочину вперше, що є особою з інвалідністю ІІ групи, його стан здоров`я.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.

Вказані обставини, в тому числі ступінь фактичної тяжкості вчиненого злочину та обставини його скоєння, його роль у вчиненому злочині, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, із врахуванням даних про особу обвинуваченого, відсутність негативних характеризуючи даних, його спосіб життя та стан здоров`я, у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості скоєного та суд вважає, що вони є достатньою підставою для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України і призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 332 КК України.

При цьому невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд розцінює як спосіб захисту.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавлення права займатись діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг та перевезенням громадян в прикордонних районах України на строк 1 (один) рік, яке належить відбувати реально, є доцільним та виправданим в аспекті визначеної законом мети покарання, і не тільки щодо виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , а й щодо превенції вчинення злочинів іншими особами.

На думку суду застосувати щодо обвинуваченого приписи ст. 75 КК не буде відповідати меті призначення покарання за вчинене ними діяння, оскільки, як вже зазначалося судом, відповідно до ст. 12 КК вчинений обвинуваченими злочин належить до категорії тяжких, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років. Крім того, обвинуваченим вчинено даний злочин у важкий для держави та суспільства в цілому час, а саме в період введення на території України воєнного стану внаслідок протидії збройній агресії російської федерації та переправляли за межі України осіб призовного віку, які можливо потенційно могли б стати на захист країни, що в сукупності з викладеним вище свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, при цьому сам має право на відстрочку від призову за мобілізацією.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавлення права займатись діяльністю, пов`язаною з наданням логістичних послуг та перевезенням громадян в прикордонних районах України на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання для доставлення в установу відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

До набрання вироком законної сили, обвинуваченому ОСОБА_5 залишити міру запобіжного заходу у вигляді застави, яка обрана ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28.11.2023 року. Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 207120 гривень повернути заставодавцю.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя