Справа № 475/943/18
Номер провадження 1-кп/473/184/2025
У Х В А Л А

іменем України

"19" серпня 2025 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000469 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-в скоєні криміального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 обвинувачується в скоєні кримінального правопорушення за наступних обставин.

16.08.2015 приблизно о 20:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходивася в магазині «Шанс», який розташований в с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області. У цей час до магазину зайшов ОСОБА_7 , який повідомив, що на стадіоні села під час святкових заходів, присвячених футболу, його та його брата ОСОБА_8 побили місцеві чоловіки, серед яких були ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи обуреним такою поведінкою односельців та маючи намір розібратися у її причинах, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 вирішили поїхати на мотоциклі до стадіону. Рухаючись по вул.Чапаєва в с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зустріли ОСОБА_8 , який повідомив, що його теж побили місцеві чоловіки на стадіоні, та приєднався до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

З огляду на те, що мотоцикл по дорозі до стадіону поламався ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 закотили його до домоволодіння ОСОБА_12 , що розташоване по АДРЕСА_2 . Знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи обуреним поведінкою односельців, які побили братів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , маючи намір розібратись у причинах цього, у тому часлі із застосуванням насильства, взяв металеву трубу, довжиною 0,9 м., з якою вийшов з двору.

Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжили рух в напрямку стадіону. Під час руху по вул. Набережній в с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області в районі стадіону, приблизно о 19:00 год. до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під`їхав автомобіль ВАЗ 21099, із водійського місця якого вийшов ОСОБА_13 . Побачивши ОСОБА_13 , ОСОБА_6 наніс ОСОБА_13 один удар металевою трубою по лівому плечу. Після отриманого удару, ОСОБА_8 впав на землю та до нього підбіг ОСОБА_11 , який також перебував в автомобілі ВАЗ21099 та, нахилившись, спробував підняти ОСОБА_13 .

Побачивши ОСОБА_11 у ОСОБА_6 , обізнаного про його участь у побитті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на грунті раптово виниклої неприязні та образи, виник умисел на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи, з огляду на обраний механізм, локалізацію та знаряддя спричинення тілесних ушкоджень, суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, при цьому не передбачаючи настання смерті потерпілого, хоча за даних умов з огляду на обраний механізм, локалізацію та знаряддя спричинення тілесних ушкоджень повинен був і міг передбачити, ОСОБА_6 наніс один удар металевою трубою по спині ОСОБА_11 , від якого потерпілий впав на ОСОБА_13 та перекотився на спину, а ОСОБА_6 наніс ще два удари металевою трубою по грудній клітці потерпілого. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у виді полосатого крововиливу в навколососкової області зліва, в підлопатковій області зліва, бічної поверхні грудної клітини праворуч, забою серця, лівої легені, що потягли за собою кардіогенний шок на фоні забою серця, лівої легені. Дані тілесні ушкодження утворились 16.08.2015 від дії тупого твердого предмету продовженої форми та відносяться до категорії тяжких, які потягли за собою смерть потерпілого по дорозі в лікарню. Смерть ОСОБА_11 є в прямому зв`язку з тілесними ушкодженнями (забій серця). Для розвитку кардіогенного шоку після травми серця необхідно невеликий проміжок часу, який може обчислюватись в хвилинах.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, зазначивши, що з дня інкримінованої ОСОБА_6 події минуло вже десять років.

Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав в повному обсязі.

Прокурор проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, не заперечував.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, приходить до такого.

За правилами ч. 1ст.285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено що, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Також відповідна позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 12 лютого 2025 року у справу № 758/6166/22 згідно якої, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Таке звільнення застосовується ухвалою суду, в якій не вирішується питання винуватості або невинуватості особи. Встановлюючи сплив строку давності, суд виходить з дати вчинення кримінального правопорушення, зазначеної в обвинувальному акті, не встановлюючи самостійно дату його вчинення, як і сам факт вчинення правопорушення, оскільки це вимагає повного дослідження доказів для встановлення всіх обставин, які підлягають доказуванню.

У постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16 зазначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст.49 КК України , за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, подія кримінального правопорушення мала місце 16.08.2015. Дане кримінальне правопорушення, відповідно до ч.5 ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

На момент розгляду судом кримінального провадження щодо обвинуваченого закінчився передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався. Обвинувачений за цей час до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст. 228 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звідси суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, підлягає задоволенню.

На підставі ст.49 КК України,керуючись ст.ст. 284, 285, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 121 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, у звязку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000469 за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляції на ухвалу можуть бути подані до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом 7-ми днів з моменту її проголошення.

Суддя