Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4437/24

Номер провадження: 1-кп/511/140/25

12.05.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,(дистанційно)

законного представника ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000441 від 17.06.2024 року відносно обвинуваченого

неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень за частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 114-1 , частиною 2 статті 28 частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ :

Зміст пред`явленого обвинувачення.

ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що у нього після початку повномасштабного збройного вторгнення Російської Федерації на територію України, однак не пізніше червня 2024 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлено) виник злочинний умисел направлений на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань, шляхом здійснення пошуку та подальшого пошкодження автомобілів, якими користуються військовослужбовці військових частин ЗС України на території Одеської області.

На реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 , будучи мешканцем смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області, за невстановлених слідством обставин 16.06.2024 вступив у злочинну змову зі своїм знайомим громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залучив останнього до протиправної діяльності направленої на перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів, якими користуються військовослужбовці військових частин ЗС України, а саме: транспортних засобів марки «Volkswagen" LT 35, н.з. НОМЕР_1 та марки Hyundai Santa-Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , які розташовувалися біля будинку № 51 по вулиці Виноградній, смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області.

В подальшому, 17.06.2024 приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів ЗСУ, зниження ефективності військових частин ЗС України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності ЗС України, в особливий період, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом вчинення підпалу транспортного засобу марки «Volkswagen LT 35», н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, який знаходиться у користуванні військовослужбовця військової частини ЗС України, здійснив на свій мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 9А, з сім-карткою ПрАТ «Київстар», прив`язаною до номера мобільного телефону НОМЕР_3 , відео зйомку підпалу ОСОБА_9 вищезазначеного автомобілю, який здійснювався шляхом використання заздалегідь пристосованою для підпалу ємністю із запалювальною сумішшю а саме бензином, шляхом обливу лобового скла даного автомобіля, припаркованого поблизу будинку №51 по вул. Виноградній, смт. Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області. Разом з тим, під час горіння вищевказаного транспортного засобу полум`я перекинулося на другу автівку, яку ОСОБА_10 і ОСОБА_4 намагалися в подальшому підпалити, а саме на задній бампер транспортного засобу марки «Hyundai Santa-Fe», д.н.з. НОМЕР_2 , кольору хакі (камуфляж), який знаходяться у користуванні військовослужбовців ЗС України та використовується у службових цілях.

В той же час, ОСОБА_4 , діючи відповідно до розробленого заздалегідь ним спільно з ОСОБА_9 злочинного плану, знімав на відеозапис за допомогою відеокамери належного йому мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 9А, з сім- карткою ПрАТ «Київстар», прив`язаною до номера мобільного телефону НОМЕР_3 , процес підпалювання ОСОБА_9 і займання вказаного автомобіля, для подальшої передачі відеозапису «замовнику» підпалу з ім`ям користувача « ОСОБА_11 » в месенджері «Telegram», та одержання від останнього винагороди за підпал у вигляді грошових коштів, що останній і виконав надіславши на банківську карту «А Банк» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_4 , грошові кошти у розмірі приблизно 2 000 доларів США, що еквівалентно 80 000 гривень.

Таким чином, внаслідок вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вищеописаних протиправних дій було знищено транспортний засіб марки «Volkswagen LT 35, н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, а транспортний засіб марки «Hyundai Santa-Fe», д.н.з. НОМЕР_2 пошкоджено, що унеможливило їх подальше цільове використання, та завдало матеріальні збитки (шкоду) на суму 165 440 грн. та 28 093 грн. 80 коп. відповідно, тим самим перешкодило законній діяльності ЗС України.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб. та за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України - умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Зміст клопотання прокурора.

Прокурором Роздільнянської окружної прокуратруи ОСОБА_3 в судовому засіданні подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 терміном на 60 днів.

Дане клопотання мотивувано тим, що ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні тяжких злочинів, йому пред`явлено обґрунтовану підозру та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливого переховування від суду, так як обвинувачений не працює та не має постійного джерела доходу, може продовжити злочинну діяльність з огляду на існування в Україні воєнного стану, також може впливати на хід розгляду справи та на свідків у даному кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового засідання .

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_12 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що обвинувачений є неповнолітнім, тривалий час утримується під вартою, має міцні соціальні зв"язки, а тому йому можна обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який фактично по умовам його відбування прирівнюється до тримання під вартою. Крмі цього адвкат просив призначити йому альтернативний запобіжний захід у виді застави в мінімальному її розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 також просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

3. Норми законодавства, на підставі яких суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.

Віповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою .

Відповідно до положень ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

4. Висновки суду.

Суд, давши оцінку законності та обгрунтованості клопотання прокурора, заслухавши думку учасників процесу, прийшов до висновку про його задоволення з наступних підстав.

Так суд вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, а також суд повинен враховувати, що тримання під вартою має застосовуватися до неповнолітніх лише як виняткова міра з визначенням якомога коротших термінів такого тримання і з забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування або продовження (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»).

Реалізуючи положення ч. 5 ст. 199 КПК, слідчий суддя, а також суд, відповідно до ч. З ст. 331 КПК, повинні враховувати, що після закінчення певного часу (строку дії попередньої ухвали) саме лише існування обґрунтованої підозри, тяжкість інкримінованого злочину перестають бути підставою для позбавлення волі, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних заходів, привести інші підстави для подальшого утримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року за справі «Прокопенко проти України», від 5 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко вказати в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так неповнолітній ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які було спрямовано проти основ національної безпеки України і які в період запровадженого в Україні воєнного стану є суспільно небезпечними злочинами, вчинено ним в період запровадженого в Україні воєнного стану, який останнім Указом Президента Указ Президента України від 28.10.2024 № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»(Указ затверджено Законом України від 29.10.2024 № 4024-ІХ)подовжено ще на 90 діб до 08.02.2025 року , що дає суду підстави зробити висновок, що ОСОБА_13 не дивлячись на свій вік та з огляду на те, що дія воєнного стану в Україні продовжено може продовжити злочинну діяльність та вчинити такого ж виду кримінальне правопорушення.

Також суд вважає, що продовжує існувати передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховуватись від суду з огляду на те, що ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

Суд вважає, що дані ризики є триваючими і вони не відпали на час продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому на час розгляду справи у суді.

Відтак, аналізуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що на даній стадії процесу, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, і зокрема під час слухання справи у суді не надасть можливості перешкоджати обвинуваченому інтересам правосуддя шляхом ухилення від явки до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту неможливо, так як необхідних умов для обрання такого виду запобіжного заходу на даній стадії процесу не встановлено.

4.2. Вирішення питання можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Разом з цим, згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Суд вважає за необхідне визначити розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) в сумі 242 240,00 гривень з покладенням на обвинуваченорго обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 , ч.2 ст.28, ч.2 ст. 194 Кримінального кодексу України, строк тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції на строк 60 (шістдесят) днів - з 12 травня 2025 року до 10 липня 2025 року (включно).

Одночасно визначити розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) в сумі 242 240,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки: - прибувати до суду за першою вимогою;- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання;- заборонити спілкування зі свідками та потерпілими.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений , будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, строк дії обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України - до 10 липня 2025 року (включно).

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та захиснику.

Копію ухвали направити до Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання, прокурору для відома.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1