ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Фастів Київської області

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0002906,-

в с т а н о в и в :

20 серпня 2025 до слідчого судді Фастівського міськрайонного суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження № 0002906 звернувся ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданої скарги посилався на те, що в ході досудового розслідування дізнавачем при винесенні оскаржуваної постанови допущено грубе порушення процесуальних норм, не розглянуті численні клопотання, які були подані у кримінальному провадженні, не проведено ряду слідчих дій, не виконана ухвала слідчого судді та не виконані вказівки процесуального керівника. Тому, вважає, що постанова є необґрунтованою, не законною та підлягає скасуванню.

В судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву, у якій вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надали матеріали кримінального провадження № 0002906.

Прокурор у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення скарги, вважає її безпідставною, оскаржувана постанова є обґрунтованою та відповідає вимогам КПК, а також надав відповідні пояснення в обґрунтування своєї позиції.

Проаналізувавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, а також матеріалами кримінального провадження №0002906 від 18.12.2013 року, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (стаття 94 КПК України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні дізнавача СД Фастівського РУП ГУ НП в Київській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002906 від 18.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про шахрайське заволодіння ОСОБА_7 їх грошовими коштами.

Постановою дізнавача СД Фастівського РУП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження від 23 жовтня 2024 року, кримінальне провадження №0002906 від 18.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою про її скасування.

Слідчий суддя наголошує, що у 2013 році відомості про кримінальне правопорушення за № 0002906 було внесено до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_4 від 17.12.2013 року про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України.

У матеріалах кримінального провадження № 0002906 міститься оригінал даної заяви-повідомлення від 17.12.2013 року (матеріали кримінального провадження, а.с.3).

У вказаній заяві про вчинення кримінального правопорушення заявники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 зазначили про факт вчинення гр.. ОСОБА_7 шахрайськиї дій, які він вчинив шляхом обману та зловживаючи їх довірою та заволодів грошима у сумі 13000 дол СЩА, які отримав від них за земельну ділянку площею 15 соток в с.Крушинка, яку фактично продав двом різним громадянам 2 рази. У зв`язку з цим покликалися на наявність в діях останнього ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Матеріали кримінального провадження містять постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 22.03.2014 року, яка 18.06.2014 року скасована постановою прокурора (а.с.69,70 матеріалів к/п).

Також, матеріали кримінального провадження містять постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 14.04.2015 року, яка 31.10.2019 року скасована постановою прокурора (а.с.137-138,139 матеріалів к/п).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 23.10.2024 про закриття кримінального провадження, підставами для закриття кримінального провадження став висновок дізнавача про те, що 03.08.2005 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,15 га (Ділянка 2), призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с. Крушинка по вул. Шкільній. При цьому, на державному акті в графі «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки» приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_10 зроблено відповідну відмітку про продаж вказаної земельної ділянки.

28.11.2007 між ОСОБА_9 , від імені якого діяв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , від імені якої діяв ОСОБА_13 , укладено договір купівлі - продаж земельної ділянки загальною площею 0,147 га (Ділянка 3), призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с. Крушинка ш вул. Шкільній. При укладанні вказаного договору, на державному акті в граф «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки», зроблені відмітки про продаж земельних ділянок площами 0,15 га (Ділянка 2) та 0,1 15 га (Ділянка 1).

З огляду на матеріали справи, у вказаних правочинах відбулись помилки при реєстрації та при внесенні відомостей в графу «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки». Можливо, 03.08.2005 нотаріус ОСОБА_14 , не маючи на те прямого умислу, допустив технічну помилку, у зв`язку з чим внесено відомості про ділянку площею 0,147 га (Ділянка 3), при вірних 0,150 га (Ділянка 2). Через що в подальшому, як наслідок, іншим нотаріусом 28.11.2007 внесено невірні відомості про продані земельні ділянки площами 0,15 га (Ділянка 2) та 0,115 га (Ділянка І).

В ході здійснення досудового розслідування, облікові помилки були виправлені та на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки з існуючим державним актом без кадастрового номеру, яку подав ОСОБА_4 03.02.2015, земельній ділянці площею 0,150 га (Ділянка 2) розташованої в с. Крушинка по вул. Шкільній присвоєно кадастровий помер :09:020:0009 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Дані відомості свідчать про те, що ОСОБА_4 набув повне право використання та розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Станом на 12.07.2023 земельна ділянка з кадастровим номером :09:020:0009 площею 0,150 га, належить ОСОБА_15 , дата реєстрації права 27.10.2017, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 здійснив продаж вказаної ділянки зазначеній вище особі.

Отже, дізнавачем встановилено, що в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки отримання грошових коштів у сумі 13000 дол США було спрямоване не на особисте збагачення ОСОБА_7 (відсутній корисливий мотив), а на продаж земельної ділянки, що у подальшому було реалізовано шляхом реєстрації права власності не неї за покупцями.

Також дізнавачем встановлено відсутність такого елементу кримінального правопорушення як об`єктивна сторона, яка мала б виражатись у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою, оскільки про отримання грошових коштів ОСОБА_7 було складено відповідний документ, а саме нотаріально посвідчений договір купівлі продажу земельної ділянки.

Такого висновку дізнавач дійшов шляхом проведення в рамках кримінального провадження № 0002906 ряду слідчих та процесуальних дій, а саме:

- допитано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 в статусі потерпілих;

- скеровано запити щодо надання копій документів до ГУ Держземагенства у Київській області;

- допитано у статусі свідка ОСОБА_17

- отримано пояснення від ОСОБА_7 (а.с.103);

- приєднано до матеріалів кримінального провадження технічну документацію на земельні ділянки (а.с.77-100);

- проведено одночасний допит свідків;

- отримано відповідь з Васильківського суду про відсутність цивільних справ за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 у провадженні суду за період з 01.01.2012 по 17.12.2013 (ас.162);

-скеровано запит до Фастівського ВРАЦС про надання інформації про наявність актових записів щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_18 ;

- отримано інформацію про смерть ОСОБА_7 та ОСОБА_18 ;

- отримано інформацію з Державного земельного кадастру про право власності на земельні ділянки (а.с.172,173);

- здійснено виклик ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 18.10.2024.

На підставі аналізу здобутих в ході досудового розслідування доказів дізнавач дійшов висновку про відсутність у діях складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України.

Також, слідчий суддя звертає увагу на той факт, що гр.. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто майже за три роки до винесення постанови про закриття кримінального провадження від 23.10.2024.

Слідчий суддя з таким висновком дізнавача погоджується та вважає, що ним вжито всіх заходів та здобуто вичерпний та достатній перелік доказів на підтвердження висновку про закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Диспозиція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає, що кримінально караним є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 листопада 2020 року у справі N 159/3357/18 (провадження N 51-2570кмо19), «як визначено у ст. 190 КК, шахрайством є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман як злочинний спосіб може полягати у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей (активний обман) та/або приховуванні певних обставин, якщо в особи є обов`язок повідомити про них (пасивний обман). Обман при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Тому умовою визнання обману ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно. З суб`єктивної ж сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Відсутність хоча б одного зі складових елементів шахрайства, у тому числі об`єктивної чи суб`єктивної сторони, означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, можуть перебувати в іншій, ніж кримінальна, юридичній площині й свідчити про наявність цивільного спору».

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 755/10138/16-к (провадження № 51-6414 км 19) «… згідно зі ст. 190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховання певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Відповідно, обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Цивільно-правові відносини це врегульовані нормами цивільного права майнові і особисті немайнові відносини, що засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності учасників. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, угоди, договори та інші правочини. Цивільно-правовими угодами визнаються дії громадян, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що становлять зміст угоди.

Тобто, особа при укладанні цивільно-правової угоди повинна мати право на її укладення та можливість виконання покладених за цією угодою на неї обов`язків.

Відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати. Розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правової угоди слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, приймаючи на себе зобов`язання, не має ніяких реальних можливостей і бажання їх виконувати, мова йде про шахрайство».

Як зазначено Вищим антикорупційним судом в Ухвалі від 02 листопада 2023 року у справі № 991/9403/23 «… з метою виконання завдань кримінального провадження та дотримання загальних засад його здійснення, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, а саме здійснення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у їх сукупності».

У іншій справі за №991/10650/23 в Ухвалі від 18 грудня 2023 року Вищим антикорупційним судом зазначено наступне:

«26. Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що однією з підстав для закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

27. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

28. Водночас, за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

29. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

30. Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що, зокрема, слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

31. Отже, вищенаведені положення кримінального процесуального законодавства передбачають, що рішення про закриття кримінального провадження може бути прийнято лише у результаті проведення ефективного, повного та всебічного досудового розслідування. Досудове розслідування може вважатись всебічним та повним лише, якщо під час його проведення слідством було об`єктивно встановлено всі обставини справи, проведено всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення таких обставин, надану належну правову оцінку встановленим фактам та на підставі положень закону і фактичних даних прийнято процесуальне рішення».

Проаналізувавши викладені у скарзі пояснення скаржника та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в рамках даного кримінального провадження дізнавач дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діях відповідної особи складу кримінального правопорушення за ст. 190 КК України.

Інших належних доказів, які б спростовували такий висновок, стороною скаржника слідчому судді не наведено та не надано.

Посилання скаржника у скарзі на ту обставину, що дізнавачем не вирішено поданих ОСОБА_4 трьох клопотань про ознайомлення з матеріалами провадження є безпідставними та спростовуються змістом матеріалів кримінального провадження, у яких ці клопотання взагалі відсутні та з яких слідчим суддею встановлено що 23.06.2022 та 30 листопада 2023 року ухвалою слідчого судді було задоволено скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність дізнавача що полягала у не розгляді клопотання про надання для ознайомлення матеріалів провадження, проте листом дізнавач повідомив слідчого суддю про неможливість виконання даної ухвали, оскільки до сектору дізнання Фастівського РУП у період з 13.11.2023 по 30.11.2023 будь-яких клопотань від ОСОБА_4 не надходило (а.с.184 матеріалів к/п).

Щодо невиконання дізнавачем вказівок процесуального керівника, зазначена обставина не знайшла свого підтвердження та спростовується матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається наявність данних, які свідчать про вжиття дізнавачем відповідних заходів з метою виконання вказівок процесуального керівника (а.с.110-132, 170-179).

Інших обґрунтованих посилань, які б свідчили про те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002906 дізнавачем не вжито належних заходів, або надана невірна правова оцінка здобутим в ході розслідування доказам, скаржником не наведено.

У даному випадку, особисті неприязні відносини заявника та особи, щодо якої ним ініційовано кримінальне провадження, зокрема до його представника ОСОБА_19 не можуть бути підставою для скасування законної постанови дізнавача.

Слідчий суддя також зауважує, що в матеріалах кримінального провадження міститься копія колективної заяви адресованої керівнику Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_20 від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у якій зазначено, що у Фастівському РУП ГУ НП в Київській області на етапі досудового розслідування знаходяться 23 кримінальні провадження за їх заявами та просять повідомити про стадію досудового розслідування кожного кримінального провадження (а.с.197 матеріалів к/п).

Зазначена обставина, на переконання суду, може свідчити про недобросовісне використання заявником належних йому процесуальних прав.

Слідчий суддя зауважує, що завданням кримінального провадження, окрім іншого, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб, зокрема, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Особа не може використовувати процесуальні можливості щодо ініціювання кримінального провадження з метою особистих, не пов`язаних із закріпленими статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження, цілей.

Відтак, слідчий суддя погоджується з викладеним у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження висновком дізнавача про наявність правових підстав для закриття даного кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Зважаючи на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим вважає необхідним відмовити в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0002906 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений об 14-30 год., 02.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_21