Справа № 362/3972/24
Провадження № 1-кп/362/290/25
ВИРОК

Іменем України

02.05.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000182 від 12.03.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шевченківка Васильківського району Київської області, українка, громадянка України, освіта середня спеціальна, працює без укладення трудової угоди, не одружена, має на утриманні малолітню доньку, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , жителька АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України,

встановив:

Епізод 1. ОСОБА_4 у невстановлений час, але не пізніше 28.12.2023, правомірно перебувала у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , де виявила гаманець з банківською картою АТ КБ «ПриватБанк» з реквізитами НОМЕР_1 , емітовану на ім`я потерпілої ОСОБА_5 (далі банківська карта). Тоді у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення офіційного документа банківської карти. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документу, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала банківську карту, яка є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, тобто офіційним документом, згідно з ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 1 ст. 5 закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Епізод 2. Також 28.12.2023 близько 11:40 год. ОСОБА_4 перебувала у м. Василькові Обухівського району Київської області, вул. Володимирська, 1, де упевнилась, що за нею ніхто не спостерігає, та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану в Україні, використовуючи раніше викрадену нею банківську карту, попередньо знаючи пароль захисту (пін-код) до даної картки, за допомогою банківського терміналу АТ КБ «ПриватБанк» вивела у готівку та викрала грошові кошти на загальну суму 6000 гривень, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.

ОСОБА_4 при її допиті у судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Вона повністю погодилася з їх кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Розуміє, що вчинила неправильно, щиро розкаялась та просила суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, претензій до обвинуваченої матеріального та морального характеру не має, щодо міри покарання поклалася на розсуд суду.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченої, речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, її дії вірно кваліфіковані: за епізодом 1 - за ч 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів; за епізодом 2 - за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинила умисні кримінальні правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином, раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та/або у лікаря-психіатра не перебуває, з негативними характеристиками за місцем проживання, неофіційно працює, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості цих кримінальних правопорушень, наявності обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, особи винної, її ставлення до скоєного, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій інкримінованих санкцій та за сукупністю кримінальних правопорушень визначити обвинуваченій покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі та звільнити її від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

До ОСОБА_4 01.05.2024 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на строк 60 днів, дія якого не продовжувалася.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили - банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» з реквізитами НОМЕР_2 , емітовану на ім`я ОСОБА_5 , яка передана до камери схову речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області відповідно до квитанції № 437 від 26.04.2024- повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1