Справа №295/2343/25
УХВАЛА

27.06.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, внесене в кримінальному провадженні за № 0001506від 25.04.2024 та додані до нього матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0001506 від 25.04.2024 за ознаками вчиненнякримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 (з подальшими змінами та доповненнями), у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 290 від 08.10.2023 військовослужбовця ОСОБА_6 призначено на посаду старшого оператора відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону цієї військової частини, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 352 від 07.12.2023 військовослужбовець ОСОБА_6 вибув у відпустку по 23.12.2023. Приблизно о 08 год. 00 хв. 24.12.2023 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 на місці дислокації у АДРЕСА_1 було виявлено відсутність військовослужбовця ОСОБА_6 , який не з`явився вчасно на службу після відпустки. Після цього, наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 3566 від 31.12.2023 призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом, за результатами якого не встановлено поважних причин нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем ОСОБА_6 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який станом на 24.12.2023 припинений або скасований не був.

Слідчий звертає увагу у клопотанні, що ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, відповідно до вимог п. п. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Однак, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог п. п. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. п. 1-4 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, після відпустки приблизно о 08 год. 00 хв. 24.12.2023 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 на військовий полігон поблизу АДРЕСА_1 , та перебував поза межами служби до 14.10.2024, коли був доставлений представниками Військової служби правопорядку Збройних сил України до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому. За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_6 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу та його причини не повідомив, та проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із виконання військових обов`язків.

У зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, 14.10.2024 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Того ж дня, 14.10.2024 старший солдат ОСОБА_6 , який вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ч. 5 ст. 401 КК України. Після отримання письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 про продовження проходження подальшої військової служби підозрюваним ОСОБА_6 у військовій частині НОМЕР_2 14.10.2024 прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону скеровано до Житомирського районного суду Житомирської області клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. Водночас, ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 16.01.2025 у справі № 278/5752/24 вищевказане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності повернуто прокурору Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, оскільки ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , після чого кримінальне провадження повернуто до органу досудового розслідування для організації подальшого досудового розслідування. Прийнятими слідчими (розшуковими) та оперативними заходами встановити фактичне місце знаходження ОСОБА_6 не надалося можливим.

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами.

Таким чином, сторона обвинувачення на підставі оцінки отриманих доказів у сукупності стверджує, що причетність особи до вчинення нею кримінального правопорушення є достатньою для застосування щодо такої особи запобіжного заходу.

З метою запобігання спробам ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, а також зважаючи на неможливість обрання більш м`яких запобіжних заходів відповідно до норм чинного КПК України, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання в повному обсязі.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому перебувають матеріали кримінального провадження №0001506 від 25.04.2024, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

14.10.2024 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

11.02.2025 слідчим винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що він переховується від органу досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18.02.2025 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

26.06.2025 о 19-00 год. ОСОБА_6 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді №295/2343/25 від 18.02.2025, що підтверджується змістом протоколу затримання.

Відповідно до постанови слідчого ОСОБА_4 від 27.06.2025 досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001506 від 25.04.2024 відновлене.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому частиною восьмою статті 176 КПК України безпосередньо передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На переконання слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, обставини та характер можливого правопорушення, а саме, що ОСОБА_6 самовільно залишив місце служби без поважних причин та проведенні у зв`язку із цим вільного часу на власний розсуд, є підстави вважати, що у разі не застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_6 підлягає застосуванню виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За змістом ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведені вище підстави та обставини, слідчий суддя з огляду на надані йому дискреційні повноваження, дійшов висновку про можливість визначення застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

В силу приписів ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст.176 - 178, 182-183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 18 липня 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) 00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), на протязі строку дії ухвали на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира одержувач ТУДСА України в Житомирській області, код 26278626, розрахунковий рахунок UA0000277, банк ГУДКСУ у Житомирській області.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, у випадку ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімума для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімума для працездатних осіб.

Строк дії ухвали до 18 липня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали 02.07.2025 о 14 год. 45 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1