Справа№751/6783/25
Провадження №1-кс/751/1726/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

До Новозаводського районного суду міста Чернігова подано клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 30.07.2025.

Зазначено, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просить його задовольнити.

Прокурор також просить задовольнити подане клопотання.

Підозрюваний та захисник у судовому засіданні щодо задоволення даного клопотання заперечували, посилаючись на відсутність обґрунтованості підозри та доказів наявності заявлених ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, дійшовши даних висновків з наступного.

У провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 30.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 29.07.2025 о 21 год. 40 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , експлуатація якого заборонена відповідно до вимог п. 31.1 (технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації), п. 3.1.4.5 є (забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній болт (гайка) кріплення коліс) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, всупереч несправності, які ОСОБА_5 спроможний був виявити, а саме: неналежне кріплення переднього лівого колеса до маточини достатньою кількістю болтів, рухався по вул. Незалежності зі сторони перехрестя з вул. Сорочинська до перехрестя з вул. Київська.

Рухаючись у вказаному напрямку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним транспортним засобом, експлуатація якого заборонена, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, що призвело до від`єднання переднього лівого колеса автомобіля, яке відлетіло на лівий відносно напрямку його руху тротуар та здійснило удар по голові неповнолітньому велосипедисту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який їхав по тротуару у зустрічному напрямку біля буд. 57 по вул. Незалежності м. Прилуки Чернігівської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розтрощення черепу та грубого руйнування головного мозку, від яких помер на місці пригоди.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій забов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 2.9 а (водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння), п. 31.1 (технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації), п. 3.1.4.5 є (забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній болт (гайка) кріплення коліс) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і перебуває у прямому причинному зв`язку з її наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, на думку органу досудового розслідування, 29.07.2025 о 21 год. 40 хв., у ОСОБА_5 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди поблизу буд. 57 по вул. Незалежності, в м. Прилуки Чернігівської області на автомобілі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виник раптовий злочинний умисел на завідоме залишення без допомоги особи, яку він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан, та яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, тобто у результаті отриманих тілесних ушкоджень самостійно, без сторонньої допомоги, позбавлена реальної можливості вжити заходів до самозбереження. Діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, маючи при цьому змогу надати таку допомогу, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зник з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що у зазначені день та час, ОСОБА_5 , у порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з якими водій зобов`язаний: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди, не зупинив керований ним автомобіль, навмисно не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди, заходів для надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 не вжив, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілому не викликав, в органи поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не вжив, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який перебував на тротуарі, якого він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан, та який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, хоча ОСОБА_5 повинен та мав змогу надати таку допомогу.

За фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області 30.07.2025 розпочато кримінальне провадження № 0000617 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, за фактом завідомого залишення без допомоги неповнолітнього, який перебував у небезпечному для життя стані, слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області 30.07.2025 розпочато кримінальне провадження № 0000618 за ч. 1 ст. 135 КК України.

Надалі 30.07.2025 процесуальним керівником матеріали досудових розслідувань у вказаних провадженнях об`єднано у кримінальне провадження № 0000617.

01.08.2025 кримінальне правопорушення перекваліфіковане з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 3 ст. 286-1 КК України.

02.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано (для даної стадії досудового розслідування) підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України та підозра підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 30.07.2025; протоколом додаткового огляду місця події від 30.07.2025; лікарським свідоцтвом про смерть № 240 від 30.07.2025; речовими доказами у кримінальному провадженні.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання та беручи до уваги залишення ним місця події кримінального правопорушення, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Також, враховуючи обсяг повідомленої йому підозри та його особисту роль у вчиненні кримінальних правопорушень за підозрою, беручи до уваги принцип безпосередньості, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також підбурювати осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також, враховуючи, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, у тому числі і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та особою, яка не має права керування транспортним засобом, не зважаючи на накладені на нього стягнення та заборону керуванням транспортними засобами, будучи обвинуваченим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, свідомо продовжував вчиняти нові правопорушення та злочини, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що остаточна оцінка доказів та кваліфікація дій здійснюється судом під час судового розгляду справи. Повідомлення про підозру у сукупності з наданими слідчим матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідними кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я підозрюваного, який не перешкоджає його утриманню в умовах ізоляції, а також обсяг повідомленої підозри та особисту роль у вчиненні кримінальних правопорушень за підозрою.

При цьому, стороною захисту не надано достатніх даних про наявність обставин для обрання більш м`якого запобіжного заходу, для запобігання зазначеним ризикам та досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні № 11036/03 від 18.03.2008 у справі «Ладен проти Польщі», рішення суду повинно забезпечити не тільки право підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії» також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Приймаючи до уваги суть та характер злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

За встановлених слідчим суддею обставин, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного, застосування застави як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних пристроїв та можливістю спілкування з іншими особами (в т.ч. свідками у кримінальному провадженні), що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_5 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не позбавляє права підозрюваного порушувати питання про зміну обраного йому запобіжного заходу за умови надання відповідних аргументів чи доказів, які не були враховані судом при прийнятті рішення.

Таким чином, враховуючи викладене, а також дані про особу підозрюваного, конкретні обставини справи, суд вважає необхідним та виправданим застосування на початковій стадії досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, керуючись п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі судового засідання.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 02.08.2025 року та встановити до 30 вересня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Чернігівську обласну прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошений 05.08.2025 о 16 год. 30 хв.

Слідчий cуддя ОСОБА_1