465/4789/22
1-кп/465/396/25
У Х В А Л А

Іменем України

31.07.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000271 від 18.07.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Полтава, із вищою освітою, неодруженого, директора КЗ «Полтавська дитячо-юнацька спортивна школа «Полтава», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000271 від 18.07.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 18.07.2022 року близько 17:00 год., перебуваючи в приміщений їдальні Львівської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату №1 І-ІІІ ступенів імені Б.-І. Антонича Львівської обласної ради за адресою: м. Львів, вул. Братів Остроградських, 1, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин наніс ОСОБА_6 один удар своєю лівою ногою в ділянку правої гомілки, спричинивши, в результаті, їй тілесні ушкодження. Так, за змістом обвинувачення ОСОБА_4 інкриміновано те, що внаслідок вказаного удару у потерпілої ОСОБА_6 було виявлено, відповідно до висновку експерта, синець на зовнішній поверхні правої гомілки, який відноситься до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, згідно обвинувального акту, що є предметом судового розгляду, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження потерпілій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

На стадії підготовчого судового засідання адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням стоків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що своєї вини у скоєному не визнає, а клопотання захисника підтримав, наполіг на звільненні його від кримінальної відповідальності, водночас зазначив, що це його добровільна позиція та роз`яснені йому судом наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі і на такі він погоджується.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи наявна її заява від 19.12.2022 року про розгляд справи за її відсутності.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, оскільки таке відповідає вимогам закону та є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що подане в інтересах обвинуваченого клопотання слід задоволити з наступних підстав.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За змістом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачений за ч.1 ст.125 КК України, підтримав клопотання захисника про закриття кримінального провадження щодо нього та звільнення його від кримінальної відповідальності, йому роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, проти чого він категорично заперечив, наполягаючи на закритті кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені у п.п.1-5 ч.1 ст.49 КК України залежно від тяжкості кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно з ч.ч.2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років; перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.5 ст.49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є вчинення кримінального правопорушення, сплив визначених законом строків з часу його вчинення, врахування положень про зупинення і переривання строків давності, вчинення злочину, який не підпадає під категорії, визначені ч.5 ст.49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відбулось 18.07.2022 року.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді штрафу, громадських або виправних робіт, відповідно, до нього застосовується визначений у п.1 ч.1 ст.49 КК України дворічний строк давності, який, враховуючи, що такий проступок згідно обвинувального акту вчинений 18.07.2022 року, сплив 18.07.2024 року. Обвинувачений ОСОБА_4 наполіг на поданому захисником в його інтересах клопотанні про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття і небажання надалі продовжувати кримінальне провадження для доведення своєї невинуватості. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, не відносяться до переліку злочинів, визначених у ч.5 ст.49 КК України, до яких давність не застосовується. Підстав для зупинення чи переривання строків давності за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачений, немає. Як встановлено в ході розгляду справи, дій, спрямованих на уникнення досудового розслідування і суду, ОСОБА_4 не вчиняв, нових кримінальних правопорушень не допускав. Так, прокурором безпосередньо в підготовчому судовому засіданні зазначено, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягається вперше, інших кримінальних проваджень щодо останнього немає.

Тому з урахуванням наведеного перешкоди для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України відсутні.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст. 49 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Також відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 р. в справі №345/2618/16-к зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. При цьому, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

У справі відсутні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.285, 286, 288 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене 18.07.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речовий доказ DVD-R диск із відеофайлом, наданим потерпілою ОСОБА_6 під час досудового розслідування, - зберігати при матеріалах кримінального провадження (в матеріалах судової справи).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1