КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 21 травня 2025 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури в місті Києві ОСОБА_7 та накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку транспортного засобу - автомобіля марки AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ,а саме на:

- автомобіль марки AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; ключ від автомобіля марки AUDI A4 даний предмети було вилучено на поміщено до спец пакету № CRI1045906; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу даний предмети було вилучено на поміщено до спец пакету № CRI1045906; електронні ваги даний предмети було вилучено на поміщено до спец пакету № INZ2011921; прозорі поліетиленові пакетики, даний предмети було вилучено на поміщено до спец пакету № INZ2011921.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 10 квітня 2025 року проголошено резолютивну частину оскаржуваного рішення, повни текст ухвали захисником не отримано, хоча заходи для його отримання вживалися, апеляційну скаргу подано 22 квітня 2025 року. З цих підстав, апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Апелянт звертає увагу на те, що у клопотанні прокурора вказано, що арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 накладається з метою запобігання відчуження майна, натомість ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено перелік, у яких випадках та з якою метою може бути накладено арешт.

Разом із тим, прокурором не надано жодних документів та доказів, які б підтверджували доводи про те, що вказаний транспортний засіб, ключ, свідоцтво про його реєстрацію, належать саме ОСОБА_5 , при цьому в описовій частині клопотання зазначається, що автомобіль на праві власності належить іншій особі.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не заперечує та не спростовує того, що вказаний транспортний засіб, ключ від нього та свідоцтво про його реєстрацію дійсно тимчасово перебував у його користуванні та на праві власності належить іншій особі.

Зауважує, що арештований автомобіль належить ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 . Вказаний автомобіль ОСОБА_8 , передала у тимчасове користування підозрюваному ОСОБА_5 , з метою використання його у особистих потребах.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, який викладено у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, у випадку коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив у інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали. Разом з цим, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що 10 квітня 2025 року проголошено резолютивну частину оскаржуваного рішення, повни текст ухвали захисником не отримано, хоча заходи для його отримання вживалися, апеляційну скаргу подано 22 квітня 2025 року. Колегія суддів вважає, що з наведених обставин строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 грудня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002806, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено, що вказане кримінальне провадження зареєстровано на підставі повідомлення УСР у м. Києві ДСР НП України, згідно якого встановлено, що особа ОСОБА_9 , збуває наркотичні засоби на території м. Києва, в тому числі на території Печерського району м. Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 лютого 2025 року здійснено ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 (анкетні дані якого змінені у зв`язку із застосуванням заходів безпеки) оперативну закупку. Цього ж дня в період часу з 17 год. 20 хв. по 17 год. 42 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 59 в нього вилучено поліетиленовий пакет із пазовою застібкою в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору. Згідно до висновку експерта від 28.02.2025 №СЕ-19/111-25/12041-НЗПРАП надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн, масою в речовині становить 0,261 г.

21 лютого 2025року здійснено ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 (анкетні дані якого змінені у зв`язку із застосуванням заходів безпеки) оперативну закупку. Цього ж дня в період часу з 17 год. 20 хв. по 17 год. 42 хв. під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 59 в нього вилучено поліетиленовий пакет із пазовою застібкою в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору. Згідно до висновку експерта від 28.02.2025 року №СЕ-19/111-25/12041-НЗПРАП надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїн, масою в речовині становить 0,261 г.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що даного кримінального правопорушення (злочину) причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.09.2021 №44053071 власником є ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 та має у користуванні транспортний засіб марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_5 , який згідно реєстраційної кратки транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

27 березня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва справа від 10 березня 2025 року проведено обшук автомобіля марки AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено:

- Автомобіль марки AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;

- Ключі від автомобіля марки AUDI A4 даний предмети було вилучено на поміщено до спец пакету № CRI1045906;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу даний предмети було вилучено на поміщено до спец пакету № CRI1045906;

- Електронні ваги даний предмети було вилучено на поміщено до спец пакету № INZ2011921;

- Прозорі поліетиленові пакетики, даний предмети було вилучено на поміщено до спец пакету № INZ2011921.

Постановою слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 від 27 березня 2025 року автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

28 березня 2025 року прокурор Печерської окружної прокуратури в місті Києві ОСОБА_7 поштовим зв`язком направила до Печерського районного суду м. Києва клопотання про арешт вказаного майна, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, клопотання прокурора задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на

мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002806 про накладення арешту на вказане майно,слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співмірність втручання у права власника майна та користувача цим майном, з потребами кримінального провадження.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання зникнення чи відчуження майна. На даній стадії, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта, що арештований автомобіль належить ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_3 , підлягають перевірці органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування, з урахуванням обставин кримінального провадження. Разом із тим, вказана особа з апеляційною скаргою не зверталася, натомість скаргу подану в інтересах ОСОБА_13 , а на вказаному автомобілі здійснювалося перевезення наркотичних засобів, тобто він є знаряддям вчинення злочину.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерськогорайонного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/15347/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Справа № 11сс/82/3548/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК