У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

«05» вересня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2025 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 410 КК України,

в с т а н о в и в:

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2025 року ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 410 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, окрім іншого, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність та необґрунтованість судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 51 КК України, до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі види покарань: штраф; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; позбавлення державної нагороди України; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; громадські роботи; виправні роботи; службові обмеження для військовослужбовців; конфіскація майна; пробаційний нагляд; арешт; обмеження волі; тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Проте, в апеляційній скарзі обвинувачений та захисник просять вирок щодо ОСОБА_2 змінити та призначити обвинуваченому за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 410 КК України покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі. Тобто апелянти просять призначити покарання, не конкретизуючи його вид та розмір відповідно до вимог ст. 51 КК України.

Вищевказані недоліки апеляційної скарги позбавляють можливості конкретно визначити межі вимог апелянтів, що унеможливлює її розгляд по суті та прийняття рішення судом апеляційної інстанції відповідно до визначених законом повноважень, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимоги апеляційної скарги є неконкретними, а подана апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України, апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника слід залишити без руху і встановити строк для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 399 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2025 року щодо ОСОБА_2 - залишити без руху.

Встановити 10-денний строк з дня отримання копії ухвали обвинуваченим та захисником для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

У разі неусунення недоліків апеляційної скарги в установлений строк, апеляційна скарга буде повернена.

Копію ухвали невідкладно надіслати обвинуваченому ОСОБА_2 та захиснику ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_1