Справа № 405/3877/25
провадження № 1-кс/405/1915/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 м. Кропивницький

Суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заявника ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_5 , у справі 405/3877/25, номер провадження 1-кс/405/1697/25,

встановив:

21.07.2025 до Подільського районного суду м. Кропивницького від заявника ОСОБА_4 надійшла заява про відвід слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_5 , у справі 405/3877/25, номер провадження 1-кс/405/1697/25.

В обґрунтування заяви про відвід заявник зазначила, що вона не довіряє судді ОСОБА_5 у справі, оскільки неодноразово виносились по справах ухвали, які скасовувались апеляційним судом м. Кропивницького.

Заявник ОСОБА_4 була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду заяви, відповідно до доповідної записки секретаря судового засідання ОСОБА_2 від 25.07.2025, 24.07.2025, приблизно о 14.10 год., заявник ОСОБА_4 звернулась з вимогою надати їй судову повістку, після отримання повістки від секретаря судового засідання, ОСОБА_4 відмовилась повернути розписку про отримання судової повістки та почала телефонувати за номером 102.

Прокурор у судовому засідання просив відмовити у задоволенні заяви про відвід, оскільки немає підстав для її задоволення, зазначив, що заявником ОСОБА_4 був заявлений відвід слідчому судді ОСОБА_5 після того, як заявнику двічі було зроблене зауваження щодо її поведінки.

В судове засідання слідчий суддя ОСОБА_5 не з`явився, надав заяву, в якій просить провести розгляд заяви про відвід за його відсутності.

Суд, дослідивши заяву про відвід слідчого судді, заслухавши прокурора, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_5 перебуває скарга ОСОБА_4 на дії чи бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури стосовно невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, справа №405/3877/25, номер провадження 1-кс/405/1697/25.

Так, положеннями ст. 75 КПК України встановлено перелік підстав, які виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Разом з цим, відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000¬XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Дотримання цієї гарантії забезпечується як правом учасників справи на спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, чим забезпечується його незалежність в кожному окремому провадженні, так і правом судді за наявності визначених процесуальним законодавством підстав заявляти самовідвід.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Таким чином, підстави для відводу чи самовідводу судді можуть мати не лише беззаперечний об`єктивний критерій, а й бути оціночною категорією, що з одного боку, дає змогу реалізувати конституційний принцип «незалежного розгляду справи суддею», а з іншого - є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Отже, за вказаних підстав, суддею під час розгляду заяви заявника ОСОБА_4 про відвід не встановлено наявність фактичних, підтверджених відповідними доказами, обставин, які б свідчили про наявність підстав, які б породжували обґрунтований сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 та неможливості винесення ним об`єктивного судового рішення за участі заявника, тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 369-372 КПК України, суддя, -

постановив:

У задоволенні заяви заявника ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_5 , у справі 405/3877/25, номер провадження 1-кс/405/1697/25, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6