УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 за погодженням з прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Обґрунтовуючи клопотання, зазначив, що слідчими 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок досудового розслідування у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001148 від 12.12.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Під час досудового розслідування у вказаному провадженні досліджуються обставини вчинення групою осіб до якої входили колишні високопосадовці України заволодіння українською частиною нафтопродуктопроводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також подальшої легалізації коштів, отриманих від її використання.

Так, слідством встановлено, що у післярадянський період службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке являлось структурною одиницею Південно-Західного підприємства магістральних нафтопродуктів концерну « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (суб`єкт господарювання російської федерації), протиправно привласнили та продовжували використовувати частину магістрального нафтопродуктопроводу «Самара-Західний напрямок», що знаходиться на території України.

У подальшому, на базі вищевказаного структурного підрозділу російського концерну створене Прикарпатське управління « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (зареєстроване в Україні). Правонаступниками Прикарпатського управління « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було дочірнє підприємство « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (зареєстроване в Україні) та Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (зареєстроване в Україні).

У свою чергу, засновником (власником) дочірнього підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_5 » був суб`єкт господарювання російської федерації - « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (російська федерація) (далі - АТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 »).

Засновником (власником) АТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » є Акціонерне товариство « ІНФОРМАЦІЯ_8 » (російська федерація) (далі - АТ « ІНФОРМАЦІЯ_9 »).

Власником акцій та контролером АТ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » є суб`єкт господарювання російської федерації - Відкрите акціонерне товариство « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (теперішня назва ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 ») (російська федерація).

У свою чергу, засновником (власником) ВАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » станом на серпень 2015 року був Уряд російської федерації, а управителем - Федеральне агентство з управління державним майном.

Під час досудового розслідування встановлено, що об`єкти нафтопродуктопроводу « ОСОБА_5 » упродовж тривалого часу всупереч вимог нормативно правових актів не передавалися у власність державі Україна.

У 2005 році ІНФОРМАЦІЯ_11 звернулася до суду з позовом про його витребування з незаконного володіння компанії « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № 14/312 від 22.03.2011 задоволено позов Генеральної прокуратури та визнано право власності держави Україна на вказаний нафтопродуктопровід. Дане рішення Господарського суду першої інстанції від 22.03.2011 залишено без змін постановами ІНФОРМАЦІЯ_13 від 25.11.2014 та ІНФОРМАЦІЯ_14 від 17.03.2015. Таким чином, Рішення ІНФОРМАЦІЯ_12 у справі № 14/312 від 22.03.2011 набрало законної сили.

Разом з тим, органом досудового розслідування отримано ряд доказів, про те, що на початку 2015 року, розуміючи, що право власності на українську частину магістрального нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок», визнано за Україною, та усвідомлюючи важливе економічне і оборонне значення нафтопродуктопроводу, переслідуючи мету обернення даного нафтопродуктопроводу як активу на власну користь громадянин України ОСОБА_6 та інші організатори протиправної діяльності вступили в злочинну змову з метою подальшого заволодіння та використання даного активу.

Відповідно до досягнутих домовленостей, розуміючи правовий статус української частини магістрального нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок», вказані особи, з використанням підконтрольних суб`єктів господарювання, мали намір придбати у російської сторони, а саме у ВАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » активи ДП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (суб`єкт господарювання України), які і являли собою даний нафтопродуктопровід.

Перешкодою для реалізації вказаного злочинного умислу була необхідність одержання всіх дозволів та погоджень укладення господарської угоди від посадових осіб російської федерації, а саме представників уряду та в ВАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », а також необхідність повернення української частини магістрального нафтопродуктопроводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до приватної власності.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_6 , маючи особисті товариські відносини з ОСОБА_7 , який на той час обіймав посаду заступника Уряду російської федерації та керівником ВАТ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ОСОБА_8 , погодив можливість придбання української частини магістрального нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок» шляхом укладання господарської угоди.

Враховуючи вказане, та приймаючи до уваги, що для російської федерації даний актив не мав економічної прерогативи, ОСОБА_6 одержав необхідні погодження, що також підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до показань та повідомлень самого ОСОБА_6 , організатори протиправної діяльності маючи широкий ресурс адміністративного впливу здійснили тиск на органи судової влади з метою повернення української частини магістрального нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок» до приватної власності.

У подальшому, фактично одразу як матеріали судової справи № 14/312 були повернуті до суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_15 упродовж одного судового засідання 21.04.2015 під виглядом перегляду за нібито нововиявленими обставинами рішення ІНФОРМАЦІЯ_12 від 22.03.2011 у справі № 14/312, без належного дослідження доказів, скасував дане рішення. Крім того, були скасовані і рішення апеляційної і касаційної інстанцій.

Отримання такого судового рішення надало змогу реалізувати розроблений злочинний план. Так, 19 серпня 2015 року в м. Москва, Російської Федерації ним організовано укладення угоди купівлі-продажу іменних бездокументарних акцій № 311/2015 між « ІНФОРМАЦІЯ_16 » (Швейцарська Конфедерація) в особі ОСОБА_9 (громадянин Німеччини) та Акціонерним товариством « ІНФОРМАЦІЯ_9 » в особі Генерального директора ОСОБА_10 , відповідно до якої « ІНФОРМАЦІЯ_16 » придбало 100% акцій АТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яке у свою чергу є засновником та власником дочірнього підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Надалі, починаючи з лютого 2016 року учасниками злочинного механізму організовано проведення завідомо неправдивої експертизи, що була використана як доказ, на підставі якого 30.08.2017, під час нового розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_15 , прокуратурі відмовлено в позові про визнання права власності України на частину нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок», яка проходить територією України. Рішеннями ІНФОРМАЦІЯ_17 від 18.12.2017 та Верховного Суду від 30.05.2018 залишено в силі вказане рішення суду першої інстанції.

Вказані злочинні дії надали змогу організаторам та іншим учасникам злочинної діяльності обернути актив, а саме українську частину нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок» на власну користь та почати його експлуатацію.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування виникла необхідність у встановленні фактів відрядження суддів ІНФОРМАЦІЯ_18 (до реформування ІНФОРМАЦІЯ_19 ), у період розгляду апеляційних скарг у справі № 14/312, а також фактів перебування осіб у відпустці у цей період.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи без його участі та просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України розглянув клопотання про тимчасовий доступ без виклику представників особи у володінні якої перебувають речі та документи.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчими 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок досудового розслідування у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001148 від 12.12.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 365-2, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Враховуючи те, що інформація може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчим у клопотанні доведено можливість використання як доказу інформації та іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою даної інформації неможливо, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-166 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів - задовольнити.

Надати старшому слідчому в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітану юстиції ОСОБА_3 , а також слідчим Головного слідчого управління СБ України, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , іншим слідчим слідчої групи, а також прокурорам групи прокурорів, тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_18 (до реформування ІНФОРМАЦІЯ_19 , АДРЕСА_1 ), з можливістю вилучення засвідчених належним чином копій документів, а саме: службових записок, листів, довідок тощо щодо необхідності відряджень, наказів про відрядження, заяв на відпустки наступних суддів: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , у період з 01.09.2017 по 31.12.2017.

Строк дії ухвали становить два місяці з дня її постановлення.

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя

Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_26