Справа № 752/8936/25
Провадження № 1-кс/752/6904/25
У Х В А Л А

28 серпня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 14.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000006 від 14.01.2025,

в с т а н о в и в:

до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 14.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000006 від 14.01.2025.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на незаконність та необґрунтованість повідомлення про підозру від 14.04.2025. Зазначає, що вказане повідомлення про підозру не містить достатніх та обґрунтованих даних, які вказують, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення. Вважає, що матеріали досудового розслідування вказують про відсутність події кримінального правопорушення.

На підставі зазначеного, посилаючись на положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, ОСОБА_3 у скарзі просить: скасувати повідомлення про підозру від 14.04.2025 стосовно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000006 від 14.01.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України; зобов`язати орган досудового розслідування внести відповідну інформацію щодо скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, протягом 24 годин з моменту набрання законної сили ухвали суду.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що повідомлення про підозру від 14.04.2025 є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, про що надала письмові заперечення.

Заслухавши доводи підозрюваного та прокурора, дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження № 0000006 від 14.01.2025, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно вимог ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України.

Порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України.

Випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру визначено положеннями ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно з ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

Судом встановлено, що cлідчим управлінням ГУНП у місті Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 14.01.2025.

У зазначеному кримінальному провадженні, 14.04.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 369 КК України, а саме у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення нею дій з використанням наданого їй службового становища.

Зазначене повідомлення про підозру складено і підписано виконувачем обов`язки керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 .

Згідно змісту підозри від 14.04.2025, слідчими СВ Шевченківського управління поліції ГУНП у місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002645 від 04.07.2023, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Достовірно знаючи про ці обставини, не пізніше березня 2025 року (більш точна дата, час та місце в ході досудового розслідування не встановлені) у громадянина України, ОСОБА_3 , який має право на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтво № НОМЕР_1, видано 27.04.2000 Київською міською КДКА), виник злочинний умисел, спрямований на підбурювання ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди невстановленим в ході досудового розслідування службовим особам, які займають відповідальне становище, за вчинення дій з використанням наданого їм службового становища, а саме зміну кваліфікації злочину у кримінальному провадженні № 0002645 від 04.07.2023 на менш тяжкий та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі. При цьому ОСОБА_3 було достовірно відомо, що законні правові підстави для зміни правової кваліфікації злочину у вказаному кримінальному провадженні, відсутні.

Так, 19 березня 2025 року, в період часу з 09:51 год. по 10:08 год., ОСОБА_3 , з метою реалізації злочинного умислу, направленого на підбурювання ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди особам, які займають відповідальне становище, діючи умисно, перебуваючи в приміщенні кафе «Львівський Круасан», за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, буд. 22/20, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , розуміючи противоправний характер своїх дій, ОСОБА_3 повідомив останнім, про необхідність надання неправомірної вигоди невстановленим в ході досудового розслідування прокурорам, тобто особам, які займають відповідальне становище, за зміну кваліфікації злочину на менш тяжкий у кримінальному провадженні № 0002645 від 04.07.2023 та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Крім того, під час вказаної зустрічі ОСОБА_3 повідомив, що всі деталі повідомить під час наступної зустрічі.

В подальшому, 27 березня 2025 року, в період часу з 15:36 год. по 15:52 год. ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого умислу, зустрівся з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у приміщенні кафе «Львівський Круасан», за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, буд. 22/20. Під час зустрічі, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що він переговорив з невстановленими в ході досудового розслідування прокурорами та слідчими Національної поліції, тобто особами, які займають відповідальне становище та, посилаючись на останніх, зазначив, що для закриття кримінального провадження № 0002645 від 04.07.2023 стосовно ОСОБА_6 або зміни кваліфікації на менш тяжке кримінальне правопорушення йому необхідно передати 50 тисяч доларів США для передачі в якості неправомірної вигоди зазначеним особам.

Крім цього, під час вказаної зустрічі ОСОБА_3 зазначив, щоб запустити весь вищевказаний процес стосовно ОСОБА_6 йому необхідно спочатку надати грошові кошти у сумі 15 тисяч доларів США невстановленим в ході досудового розслідування прокурорам та слідчим Національної поліції, у вигляді авансу, за допомогу на стадії досудового розслідування, а згодом передати решту грошових коштів у сумі 35 тисяч доларів США.

Також під час вказаної зустрічі ОСОБА_3 повідомив, що за результатами здійснення досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 обвинувальний акт стосовно останньої буде направлений на розгляд до суду. При цьому, ОСОБА_3 з метою реалізації злочинного умислу, направленого на підбурювання ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди невстановленим в ході досудового розслідування прокурорам та слідчим Національної поліції, та в подальшому судді, тобто особам, які займають відповідальне становище, запевнив, що ОСОБА_6 за результатами розгляду судом обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002645 від 04.07.2023 отримає покарання не пов`язане з позбавленням волі.

У подальшому 14.04.2024 ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кафе «Львівський Круасан», за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, буд. 22/20, на виконання свого злочинного умислу одержав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 15000 доларів США, що за курсом НБУ становить 620818 грн 50 коп., які призначались для надання їх в якості неправомірної вигоди невстановленим в ході досудового розслідування службовим особам органів прокуратури України та Національної поліції, які займають відповідальне становище.

Так, згідно з ч. 2 ст. 11 КК України, не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Кожний склад кримінального правопорушення обов`язково складається з наступних елементів: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 369 КК України, полягає в підготовці або замаху на вчинення пропозиції, обіцянки або надання неправомірної вигоди службовій особі, якщо цей злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від винної особи, або коли особа, яка вчинила пропозицію, обіцянку чи надання, не вчинила його, але не мала наміру його завершити.

Тобто, згідно з ст. 369 КК України, кримінально-караними є дії щодо пропозиції, обіцянки або надання неправомірної вигоди службовій особі.

В постанові Верховного Суду від 10.12.2024 в справі № 757/38626/17-к зазначено, що дії особи утворюють склад злочину, передбаченого ст. 369 КК України, якщо надання неправомірної вигоди здійснюється саме тій службовій особі, яка завдяки займаній посаді має можливості та процесуальні повноваження вчинити дії необхідні для досягнення бажаного результату.

Отже, в справі обов`язково має фігурувати службова особа, якій нібито пропонується або надається неправомірна вигода.

Однак, у повідомленні про підозру зазначено, що ОСОБА_3 , на виконання свого злочинного умислу одержав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 15000 доларів США, що за курсом НБУ становить 620818 грн 50 коп., які, за версією органу досудового розслідування, призначались для надання їх в якості неправомірної вигоди невстановленим в ході досудового розслідування службовим особам органів прокуратури України та Національної поліції, які займають відповідальне становище.

Як вбачається зі змісту підозри від 14.04.2025, у адвоката ОСОБА_3 не пізніше березня 2025 року виник злочинний умисел, спрямований на підбурювання ОСОБА_6 , до надання неправомірної вигоди невстановленим в ході досудового розслідування службовим особам, які займають відповідальне становище, за вчинення дій з використанням наданого їм службового становища, а саме зміну кваліфікації злочину у кримінальному провадженні № 000265 від 04.07.2023 на менш тяжкий та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Разом з тим, заява про скоєння кримінального правопорушення подана гр. ОСОБА_7 , який не є учасником кримінального провадження № 0002645 від 04.07.2023 у якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст.191 КК України.

Так, у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 09.01.2025 ОСОБА_7 повідомив, що адвокати у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 - ОСОБА_8 і ОСОБА_3 під час спілкування в офісі ОСОБА_6 пропонували зміну підозри або закриття справи за умови зі слів ОСОБА_3 примирення з потерпілим і надання потерпілій стороні і слідчому коштів в сумі 100 000 доларів США, що на думку заявника є схемою шахрайських дій з боку адвокатів і отримання коштів без передачі їх потерпілій стороні від дій ОСОБА_6 .

При цьому, сама ОСОБА_6 , в інтересах якої діяв адвокат ОСОБА_3 , попри твердження заявника ОСОБА_7 щодо вимагання у неї коштів в сумі 100 000 дол. США із заявою про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення до правоохоронних органів не зверталася і до дня повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 369 КК України, жодних показань органу досудового розслідування не надавала.

Крім того, як вбачається з наданих до суду матеріалів кримінального провадження, за час досудового розслідування, з 14.01.2025 і станом по даний час, тобто більше ніж півроку, ОСОБА_6 так і не була допитана слідчими, жодні її показання в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Як вбачається з долучених до клопотання відомостей, ОСОБА_3 за дорученням своєї клієнтки ОСОБА_6 проводив офіційні перемовини з представниками потерпілого у кримінальному провадженні №0002645 - БФ «ЛЕТС ХЕЛП» щодо визначення компромісного розміру компенсації заподіяної Фонду шкоди та можливості примирення між його підзахисною ОСОБА_6 та БФ «ЛЕТС ХЕЛП», про що свідчить листування ОСОБА_6 з ОСОБА_3 в месенджері WhatsApp та листування ОСОБА_3 з БФ «ЛЕТС ХЕЛП» через електрону пошту.

Наявні в матеріалах кримінального провадження протоколи НСРД містять неповну інформацію, зокрема в протоколі від 20.03.2025 йдеться про «..ну вотэтот вариант вообще интересный? Очень интересный», в той час як перед цією фразою є примітка «Розмова, яка не має відношення до кримінального провадження». Такі обставини об`єктивно унеможливлюють усвідомлення дійсного змісту розмови.

Натомість, як вбачається з протоколу НСРД від 15.04.25, під час отримання коштів в сумі 15 тисяч доларів США ОСОБА_3 сказав, що цими коштами закривається борг за роботу адвокатів на досудовому слідстві (10 тисяч доларів за 4 місяці роботи) плюс 5 тисяч доларів США аванс за роботу в суді.

Такі докази, здобуті органом досудового розслідування за результатом проведення слідчих дій, узгоджуються з позицією ОСОБА_3 про те, що отримані кошти є гонораром адвоката за представництво інтересів ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування, який був сплачений після її завершення.

Отже в матеріалах кримінального провадження наявні докази, які спростовують обставини, викладені в повідомленні про підозру.

З огляду на викладене вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 14.04.2025 ґрунтується на припущеннях, а не на доказах, як того вимагає КПК України, а викладені в повідомленні про підозру обставини не відповідають фактичним обставинам події, як це передбачає п.6. ч. 1 ст. 277 КПК України, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність оголошеної підозри.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про обґрунтованість повідомлення про підозру, суд виходить з того, що з огляду на положення закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини з цього приводу.

Так, у пункті 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначається наступне: «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 п. 32, Series A, № 182).

Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

Обґрунтованість підозри передбачає, що об`єктивно існують дані про причетність особи до вчинення правопорушення. До таких даних відносяться показання, документи, речові докази, висновки експертів, тощо. Саме наявність відповідних фактичних даних є необхідною для обґрунтованого повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин». Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).

Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порушення порядку повідомлення про підозру призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст.2 КПК України, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

В той же час, підозра повинна бути обґрунтованою, оскільки закон вимагає, що особа обов`язково повідомляється про підозру передусім за наявності достатніх доказів для її підозри у вчиненні кримінального правопорушення (п.3 ч.1 ст.276 КПК України). Якщо про підозру повідомляється особа у разі обрання щодо неї запобіжного заходу, у клопотанні слідчого також уже мають бути такі достатні докази, оскільки КПК України встановлює, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Підставою для ймовірного висновку про причетність особи до вчинення злочину та повідомлення особи про підозру є також сам собою факт затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення (п.1 ч.1 ст.276 КПК України). Цим фактом і обґрунтовується виникнення припущення про вчинення кримінального правопорушення певною особою, яке має бути перевірене під час кримінального процесуального доказування для її спростування або підтвердження та трансформації в обвинувальне твердження, що знайде своє відображення в обвинувальному акті.

Слід зазначити, що КПК України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею такого повідомлення, проте положення п.3 ч.1 ст.276 та п.10 ч.1 ст.303 КПК України в їх системному зв`язку вказують на те, що можливість оскарження повідомлення про підозру пов`язана виключно з питанням її обґрунтованості, тобто достатності доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а не з будь-якими іншими.

Отже, під час розгляду скарг зазначеної категорії, предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Із урахуванням цього, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей повідомлення особі про підозру передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Таким чином, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо достатньої обґрунтованості підозри, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення саме вини особи у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку.

На стадії досудового розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

За результатами розгляду скарги, слідчий суддя встановив, що матеріали кримінального провадження № 0000006 від 14.01.2025 не містять безсумнівної системи належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б вказували на можливу наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, та яка б виключала сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення вчинене саме підозрюваною особою.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого).

З огляду на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні об`єктивні факти або інформація, які б могли свідчити про причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи встановлені під час розгляду скарги обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість скарги в частині вимог про скасування підозри ОСОБА_3 від 14.04.2025.

Відповідно до Розділу II Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, до Реєстру, зокрема вносяться відомості про скасування повідомлення про підозру. Унесення відомостей до Реєстру здійснюється Реєстратором з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, зокрема, про дату скасування повідомлення про підозру - невідкладно, але не пізніше 24 годин після набрання рішенням слідчого судді (пункт 1-1 частини другої статті 307 КПК України) законної сили.

Отже факт прийняття слідчим суддею рішення про скасування повідомлення про підозру є передумовою виключення особи із загальної кількості облікованих осіб у кримінальному провадженні, а тому вимога скаржника про зобов`язання орган досудового розслідування внести інформацію щодо скасування повідомлення про підозру до ЄРДР підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 276-278, 303-309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя , -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 14.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000006 від 14.01.2025 - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру від 14.04.2025 року ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.27 ч.2 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні № 0000006 від 14.01.2025.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000006 від 14.01.2025, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру від 14.04.2025 року ОСОБА_3 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.27 ч.2 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні № 0000006 від 14.01.2025.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1