Справа № 163/1195/25
Провадження № 1-кп/163/185/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль кримінальне провадження № 0000191 про обвинувачення

ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ),

ІНФОРМАЦІЯ_1 , поляка, громадянина

Республіки Польща, уродженця міста Мінськ-

Мазовецький Республіки Польща, що проживає

по

АДРЕСА_1 , з середньою освітою,

автомобільного механіка організації «М-транс»,

одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ), обвинувачується в тому, що він з корисливих мотивів вчинив дії, що проявились в організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , сприянні його вчиненню вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод при таких обставинах.

30 квітня 2025 року ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ), досягнувши домовленості з ОСОБА_9 щодо його перевезення у незаконний спосіб через Державний кордон України на територію Республіки Польща з приховуванням від прикордонного контролю за грошову винагороду в сумі 1000 Євро, близько 20 год. 00 хв. запросив останнього до кабіни транспортного засобу марки «DAF FT XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Koegel», р.н.з. « НОМЕР_2 », на якому здійснював міжнародні вантажні перевезення та рухався в напрямку пункту пропуску МАПП «Ягодин».

У подальшому, перебуваючи на території с. Старовойтове Ковельського району Волинської області, 01.05.2025 року надав вказівку ОСОБА_9 переміститися до спального відсіку кабіни водія вказаного транспортного засобу та заховатися там, після чого підняв догори спальне місце з метою його приховування від працівників Державної прикордонної служби України, однак ОСОБА_9 був виявлений прикордонниками у спальному відсіку водія сідлового тягача під час проведення поглибленого огляду транспортного засобу марки «DAF FT XF 105.460», р.н.з. НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), кваліфіковані за ч.3 ст.332 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з укладеною між обвинуваченим та прокурором угодою про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке викладене у обвинувальному акті.

В угоді сторони визнали, що обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану; до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, віднесли щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; іншими обставинами, що пом`якшують покарання, визнано відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, та відомості про особу обвинуваченого, який є громадянином Республіка Польща, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких має захворювання, працевлаштований, не судимий, його молодий вік, що у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави для призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 12000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 204000 (двісті чотири тисячі) гривень без конфіскації майна та позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд бере до уваги таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) в судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Передбачене ч.3 ст.332 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, більш м`якого виду, ніж передбачено санкцією ч.3 ст.332 КК України, однак достатньо обґрунтована наявністю підстав для застосування ст.69 КК України, в тому числі, з огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, відсутність тяжких наслідків, а також на особу обвинуваченого, який є громадянином Польщі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких має захворювання, працевлаштований, не судимий, його молодий вік.

Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, зокрема, ст.ст.65, 69 КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Готівкові кошти як речові докази слід конфіскувати в порядку ст.ст.961, 962 КК України, мобільні телефони підлягають поверненню власнику. Контрольний талон та оптичний носій інформації слід залишити в матеріалах провадження.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого обрано у вигляді застави.

Клопотання про скасування чи зміну такого заходу в судовому засіданні не заявлено, тому його слід залишити до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили внесену заставодавцем заставу за його згодою відповідно до ч.11 ст.182 КПК України слід звернути на виконання вироку в частині стягнення присудженого штрафу, а решту коштів повернути - ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ).

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 30 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000191, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_12 ( ОСОБА_7 ), затвердити.

ОСОБА_13 ( ОСОБА_7 ) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, і на підставі ч.ч.1, 2 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді 12 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 204 000 (двісті чотири тисячі) гривень.

Долю речових доказів вирішити таким чином:

- готівкові кошти в сумі 400 гривень, а саме: дві купюри номіналом по 200 гривень кожна із серійними номерами ЄД0828122 та ДГ 6473898 та кошти в сумі 1000 євро, а саме: десять купюр номіналом по 100 євро кожна із серійними номерами ЕА, ЕА, ЕА, ЕА, ЕА, ЕА, ЕА, ЕА, ЕА, WA,які зберігаються у відділенні АТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Луцьк, проспект Молоді4Е, конфіскувати в дохід держави в порядку ст.ст.961, 962 КК України, знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 травня 2025 року арешт;

- мобільний телефон марки "IPhone 12", ІМЕІ НОМЕР_3 , із сім-картою № НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Realme C11» моделі «RMX3231» з ІМЕІ: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 з сім-картою № НОМЕР_9 , які поміщені до спеціального пакету №ICR0245985 та зберігаються в камері схову речових доказів відділення поліції (Любомль) № 1 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 05 травня 2025 року арешт;

- контрольний талон серії ВМ №296162 та оптичний носій інформації (диск) DVD R диск із заводським маркуванням «Memorex» з чотирма відео файлами з нагрудних боді-камер та камер зовнішнього відеонагляду, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

До вступу вироку в законну силу залишити щодо ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень.

Після набрання вироком законної сили внесену ОСОБА_16 ( ОСОБА_11 ) заставу в розмірі 363 360 гривень, яка відповідно до квитанції АТ "Ощадбанк" у місті Луцьк від 05 травня 2025 року №8 зарахована на рахунок № UA0002504 в ГУК у місті Києві, звернути в дохід держави в сумі 204 000 (двісті чотири) гривень на виконання вироку в частині стягнення присудженого штрафу, а решту застави в сумі 159360 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Головуюча : суддя ОСОБА_1