Провадження №1/523/17/25
ПОСТАНОВ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності потерпілого ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси в режимі відео конференції з захисником клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення кримінальної справи за №3 на додаткове розслідування відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеса знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

За змістом обвинувального висновку, 17.05.2009 року о 20:30 годині, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2102» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом з узбіччя навпроти буд.32А, розташованому по вул. Нежданової у м. Одеса, на своїй смузі руху зі сторони вул. Бадаєва в напрямку вул. Агрономічної з одночасним виконанням маневру лівого повороту до непарної сторони вул. Нежданової, порушуючи правила дорожнього руху, а саме: п.п.2.3 «б», 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, не переконавшись перед початком руху заднім ходом у безпечності свого маневру для інших учасників дорожнього руху, не звернувшись за допомогою інших осіб, виїхав на зустрічну для себе смугу руху, де в той момент рухався мотоцикл марки «Honda СВ1400» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ 2102» з вищезазначеним мотоциклом, який відкинуло на припаркований на правому узбіччі за напрямком руху останнього транспортного засобу автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого перебував ОСОБА_7 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 були отримані тяжкі тілесні ушкодження; а також пасажиром мотоцикла ОСОБА_8 , від сукупності яких останній загинув.

У ході судового засідання захисником ОСОБА_4 було заявлене та надане письмове клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, мотивуючи тим, що досудове слідство проведено неправильно, органом досудового розслідування не було надано належної правової оцінки діям мотоцикліста ОСОБА_5 , які на думку захисника полягають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_8 у ДТП, тобто вбачається обопільна вина як підсудного так і потерпілого ОСОБА_5 , також посилаючись на те, що у кримінальній справі наявні декілька аво-технічних експертиз, які є суперечливими та усунути виявлені протиріччя у ході судового розгляду не є можливим, у зв`язку з чим на думку захисту є всі підстави для направленням кримінальної справи за №3 органу досудового розслідування для здійснення комплексу слідчих дій для встановлення істинних обставин справи.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, вказуючи, що дана кримінальна справа двічі направлялася на досудове розслідування та двічі рішенням Одеського апеляційного суду постанови суду скасовувалися, матеріали поверталися на новий розгляд у іншому складі суду, звертаючи увагу, що слідчим приймалося рішення щодо відсутності складу злочину в діях ОСОБА_5 , зауважуючи, що 17.10.2019 року Одеський апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив, що були виконані всі дії, за викладених підстав вважав, що клопотання задоволенню не підлягає, лише вбачається затягування захистом судового слідства.

Потерпілий ОСОБА_5 приєднався до доводів прокурора. Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 , будучи відсутніми у даному судовому засіданні, протягом всього судового розгляду висловлювали думку, заперечуючи проти направлення справи на додаткове розслідування.

Підсудний ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, зазначаючи, що обвинувачення повинно бути пред`явлене серед іншого і мотоциклісту, висловлюючи позицію, що суд не може постановити законне рішення, побудованого на недостовірних експертних дослідженнях.

З`ясувавши думку учасників процесу, суд дійшов до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 на додаткове розслідування задоволенню не підлягає.

Положеннями ст.281 КПК України (в редакції 1960р.) передбачено, що повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Дана позиція також викладена у частині 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», відповідно якої повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що не дозволяє суду з упевненістю реконструювати досліджувану подію і з безсумнівністю дійти висновку про винність або невинуватість обвинуваченого, форму його провини і зв`язок його дій зі шкідливими наслідками, що настали, а отже, правильно вирішити кримінальну справу.

Проте, дослідженими матеріалами встановлено, що зібраними протягом десятиріччя доказами була усунута неповнота досудового слідства шляхом проведення чисельних експертиз та допиту осіб, тобто вичерпані всі можливості одержання додаткових даних, крім цього на переконання суду зі спливом більш ніж тривалого часу розгляду кримінальної справи за суб`єктивних та об`єктивних причин, встановити будь-які ще підкріплюючи докази не вбачається можливим у зв`язку зі зміною місцевості місця ДТП та інших обставин, серед іншого унеможливлюється повторний допит експертів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 по причині їх смерті та других осіб, які змінили місце мешкання або покинули територію України; в витребуванні якихось документів не має необхідності, надання судового доручення для здійснення будь-яких інших процесуальних дій також є не доцільним, оскільки всі обов`язкові дії виконані, нові дослідження не змінять ситуацію, як було вище зазначено з моменту події пройшло більше 10 років, при цьому суд вважає за необхідне зауважити, що розгляд справи проводиться тільки відносно особи, якій пред`явлене обвинувачення і тільки в межах цього обвинувачення, думка захисту щодо притягнення потерпілого ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності та невинуватості підсудного ОСОБА_6 , піддаючи сумніву методики розрахунку експертів, є позицією захисту, яка має місце бути, однак оцінку доказам та визначення характеру та ступеню порушень, які допустив кожний з учасників дорожньо-транспортної пригоди, суд надає в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного рішення, крім цього в останній ухвалі Одеського апеляційного суду від 17.10.2019 року, яка підлягає виконанню для суду першої інстанції, викладений однозначний висновок, що під час досудового розслідування та судового слідства були виконані всі слідчі дії, отримані різні висновки експертиз, на підставі яких та наявних матеріалів суду слід було б прийняти законне та справедливе рішення.

Також цією ж ухвалою апеляційної інстанції було зазначено, що захисник ОСОБА_13 відповідно приписів ст.278 КПК України (в редакції 1960р.) під час судового слідства не мав права звертатися до суду з клопотанням про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування за підстав порушення кримінальної справи щодо іншої особи, у даному випадку відносно потерпілого ОСОБА_5 . Питання про наявність таких підстав вирішується з урахуванням доказів, що є у справі, а також відповідно вимог ст.94 КПК України (в редакції 1960 року). Суд вимушений констатувати, що клопотання захисту дублюються, за змістом є однаковими, ніякого нового смислового значення не містять, лише затягується судовий розгляд, який і так уже знаходиться поза межами розумного строку та кримінальна справа за №3 підлягає закриттю за закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, про що підсудному ОСОБА_6 було роз`яснено.

За викладених підстав, не вдаючись в оцінку доказів на даному етапі судового розгляду, суд вважає аргументацію захисту суб`єктивною думкою, більш достатніх доводів з приводу направлення кримінальної справи на додаткове розслідування захистом не приведено, лише вбачається, що клопотання сторони захисту подане з метою затягування розгляду кримінальної справи, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 64, 67, 281, 347 КПК України (в редакціцї1960 року), суд,-

Постановив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення кримінальної справи за №3 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України на додаткове розслідування - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1