Справа № 180/983/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку),

в ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2025 року до суду надійшло клопотання, в якому прокурор ОСОБА_6 просив продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, посилаючись на те, що існують ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, а також, ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання і просив його задовольнити.

Обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 надав до суду клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий арешт. В судовому засіданні просив клопотання задовольнити, обґрунтовуючи його тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, стороною обвинувачення не підтверджуються. Доказів незаконного тиску на свідків не мається, як і підстав обґрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, скоювати нові злочини. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (наприклад, справа «Летельє проти Франції». Згідно вимог грави 18 КПК України на прокурора покладено обов`язок кожного разу доводити не лише ту обставину, що ризики існують, але й ту, що ці ризики не зменшились і що застосування запобіжного заходу і подалі є дійсно обґрунтованим. В пішення ЄСПЛ у справі «Ходорковський проти Росії» зазначається, що арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки, якщо «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами. Вважає, що застосування цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_4 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до такого.

Статтею 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Судом встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 застосовано у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування або суду, ризику впливу на свідків та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

На даний час суду не надано доказів того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, зменшились або відсутні.

Так, відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тому є достатньо підстав вважати, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим, він зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Також, обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, оскільки відносно нього Марганецьким міським судом ухвалено обвинувальний вирок у вчиненні злочинів проти власності (вирок не набрав законної сили), і ОСОБА_4 знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, на даний час судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не завершено, тому існує ризик того, що, перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на свідків, особи яких відомі обвинуваченому.

Також, суд враховує, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, самовільно залишившим військову частину, не обтяжений соціальними зв`язками.

З огляду на вказані обставини, суд вважає виправданим застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки він раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання та фактичне місце мешкання, і хоча сім`ї не має, однак, у нього є рідні, які можуть утримувати його під час перебування на цілодобовому домашньому арешті. Також, суд враховує, що ОСОБА_4 вини своєї в інкримінованому злочині не заперечує.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе надати ОСОБА_4 шанс на реалізацію своїх процесуальних прав і прав громадянина, а також шанс належним чином виконувати процесуальні обов`язки обвинуваченого, не ухилаючись від суду, не здійснюючи тиск на свідків та не вчинаючи нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Клопотання захисника задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із м.Марганець, без дозволу судді;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні стосовно нього.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали - по 05 жовтня 2025 року включно.

Ухвалу направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» та до відділення поліції № 1 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області - для виконання, прокурору - для контролю за виконанням.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1