Дата документу 24.04.2025
Справа № 334/3206/25
Провадження № 1-кс/334/1080/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого CВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2024 за №0000522, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_4

встановив:

Слідчий СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2024 за №0000522, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 20 березня 2023 року №21-РС військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_6 , призначено на посаду оператора 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 79, ОСОБА_6 , вважається таким, що з 20.03.2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

перебуваючи на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради з 30.09.2023 до 05.10.2023, будучи виписаним із вказаного медичного закладу та маючи обов`язок повернутись до розташування власного підрозділу для продовження несення військової служби, 06.10.2023, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився з лікувального закладу до місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що знаходився поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби по теперішній час.

Таким чином ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирства тобто нез`явленні на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

04.04.2025 старшим слідчим СВ Мелітопольського PYП ГУНП в Запорізькій області за погодженням прокурора Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону складене письмове повідомлення ОСОБА_6 , про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 KK України, яке вручено захиснику підозрюваного.

На виклики слідчого СВ Мелітопольського PYП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , не з`явився, про поважні причин и свого неприбуття до слідчого не повідомив.

ОСОБА_6 , будучи обізнаним про наслідки самовільного залишення місця служби, не вжив та не вживає жодних заходів щодо з`явлення на службу, а отже його поведінка свідчить про його умисні дії, пов`язані з ухиленням (переховуванням) від проходження військової служби, про причини своєї неявки, а також про законність відсутності на службі останній не повідомляє.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , умисно переховується від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним особливо тяжкий злочин.

Крім того, до Ленінського районного суду м. Запоріжжя винесено клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак вручити його підозрюваному не виявилося можливим, оскільки місце знаходження останнього органу досудового розслідування не відоме, телефонний зв`язок з останнім відсутній, на дзвінки він не відповідає.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 , скоїв особливо тяжкий злочин, за який відповідно до ч.4 ст. 408 КК України передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а згідно з п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оскільки ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні умисного злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. А також може без перешкод залишити своє місце проживання, та впливати на свідків кримінальному провадженні, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, вважаю, що існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на них як на свідків у цьому ж провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

З огляду на викладене, просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив клопотання задовольнити та надати дозвіл на затримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, з метою приводу до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя приходить до такого висновку.

З витягу з кримінального провадження №0000522 від 30.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: за повідомленням військової частини НОМЕР_1 , старший оператор 9ДШР 3ДШБ військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, з метою ухились від військової служби, 05.10.2023 не повернувся з лікування до місця несення служби та без поважних причин відсутній по теперішній час.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 187 КПК України слідчий суддя після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик.

Частиною 1 ст. 188 КПК України передбачено право прокурора, слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке клопотання може бути подане, у тому числі, одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України).

Органом досудового розслідування подано до суду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та одночасно подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Ухвала про надання дозволу на затримання з метою приводу повинна серед іншого містити посилання на обставини, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення особою кримінального правопорушення; висновку про існування ризику, зазначеного у клопотанні про застосування запобіжного заходу; висновку щодо існування обставин, зазначених у пунктах 1 або 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання (п. 4 ч. 1 ст. 190 КПК України).

Щодо існування обставин, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» та «Нечипорук та Йонкало проти України»).

У судовому засіданні досліджені документи, надані стороною обвинувачення в обґрунтування повідомленої ОСОБА_6 підозри, а саме: заява командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2023 про вчинення кримінального правопорушення; доповідь за фактом неприбуття з лікувального закладу військовослужбовцем військової служби, призваним за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 Солдатом ОСОБА_6 від 11.10.2023 року; акт службового розслідування по факту неповернення з лікувального закладу солдатом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 з додатками; протокол допиту свідка ОСОБА_8 , протокол допиту свідка ОСОБА_9 , протокол допиту свідка ОСОБА_10 , протоколи огляду.

Досліджені документи свідчать про те, що дійсно міг мати місце факт дезертирства, тобто нез`явлення з лікування з метою ухились від служби, вчинене в умовах воєнного стану, а також дають підстави для висновку щодо можливої причетності ОСОБА_6 до цих дій, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України.

Щодо обставин, які вказують на наявність підстав для тримання під вартою.

З аналізу положень КПК України слідує, що запобіжні заходи (в тому числі тримання під вартою) можуть застосовуватися виключно до осіб, які у кримінальному провадженні мають відповідний процесуальний статус підозрюваного, обвинуваченого, засудженого. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Отже, для вирішення питання, поставленого перед слідчим суддею, необхідно встановити, чи набув ОСОБА_6 , щодо якого слідчий просить надати дозвіл на затримання з метою приводу, процесуального статусу підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Стаття 278 КПК України врегульовує порядок вручення письмового повідомлення про підозру, відповідно до якої воно вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до статті 111 Кримінального процесуального кодексу України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

За нормами Глави 11 Кримінального процесуального кодексу України, а саме статті 135 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Водночас слідчий суддя зазначає, що згідно з частиною 1 статті 136 Кримінального процесуального кодексу України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Тобто, враховуючи посилання у статті 278 Кримінального процесуального кодексу України на глави 6 та 11 Кримінального процесуального кодексу України, повідомлення про підозру має бути складено слідчим чи прокурором та в той же день вручене особі, відносно якої таке повідомлення складене, після чого особа вважається такою, що набула статусу підозрюваного.

У разі, якщо таке вручення повідомлення про підозру у день складення неможливе, воно має бути вручене у спосіб, який передбачений для вручення повідомлень (частина 1 статті 135 Кримінального процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів клопотання повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у зв`язку з не встановленням місця перебування ОСОБА_6 , було направлено засобами поштового зв`язку на всі відомі зареєстровані місця проживання ОСОБА_6 , а також за допомогою СМС--месенджерів.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими стороною обвинувачення матеріалами кримінального провадження, дають підстави вважати, що повідомлена ОСОБА_6 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з яким «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 4 ст. 408 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Таким чином, виходячи з кваліфікації кримінального правопорушення ч. 4 ст. 408 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Щодо ризиків кримінального провадження:

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження. Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Заявлені слідчим ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Щодо підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду, слідчому судді належить встановити чи підтверджується факт переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування.

В матеріалах справи наявні відомості про направлення ОСОБА_6 повісток про виклик з повідомленням про необхідність з`явлення до слідчого, рапорт про нез`явлення ОСОБА_6 за викликом.

Відповідно до постанови слідчого від 18.04.2025 оголошено розшук ОСОБА_6 та досудове розслідування зупинене.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що до теперішнього часу підозрюваний ОСОБА_6 продовжує умисно переховуватись від органу досудового розслідування, уникає проведенню за його участю необхідних слідчих дій, його місцезнаходження органу досудового розслідування на даний час невідомо.

Оцінюючи вказане у сукупності, слідчий суддя доходить висновку про достатність підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду.

Згідно зі статтею 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Наявність обґрунтованої підозри у сукупності з ризиками кримінального провадження та обставин переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду дають слідчому судді процесуальні підстави для надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-178, 183, 184, 187-191, 372 КПК України слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали для виконання направити до Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала постановлена за клопотанням слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , юридична адреса: Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12А.

Процесуальний керівник: прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_5 , юридична адреса Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону: м. Запоріжжя, вул. Базарна, 2.

Відповідно до ст.191 КПК України, затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали. Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це слідчого, прокурора, зазначеного в ухвалі.

Строк дії ухвали до 24 жовтня 2025 року.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу або добровільної явки підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, або після закінчення строку дії ухвали 24.10.2025, або в разі відкликання ухвали прокурором.

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1