Справа №701/630/20
Провадження №1-кп/701/10/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю прокурора - захисника - представника потерпілого - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криниця Миколаївського району Львівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення.

ОСОБА_6 , 24.02.2020, близько 22 години 20 хвилин, керуючи автомобілем "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 187 км. автодороги сполученням Київ-Одеса, в напрямку м. Київ, на території Маньківського району Черкаської області, в порушення вимог пп. 2.3. б), 10.1., 18.1. Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, рухаючись в правій смузі та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкості та не зупинився, перед зміною напрямку вліво на ліву смугу руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, та в подальшому здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину автодороги та рухалась по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право по напрямку автомобіля.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди:

- пішохід ОСОБА_7 , 1982 року народження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-7-02/91 від 25.02.2020, отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми кількох уточнених ділянок тіла, що супроводжувались забійними ранами і саднами голови, переломами лицевого скелета, основи і склепіння черепа, множинними двобічними переломами ребер, розривами печінки, внутрішньою кровотечею, переломом хребта з розривом спинного мозку і його оболонок, рваними ранами ніг і пахової ділянки, множинними відкритими переломами обох нижніх кінцівок, що призвели до набухання і набряку головного мозку з розвитком поліорганної недостатності, від яких загинула на місці події. Вказані ушкодження утворилися в результаті дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах ДТП 24.02.2020 і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з ДТП 24.02.2020 та настанням її смерті.

Згідно з висновком експерта № 4/478 від 23.06.2020, у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди були невідповідності дій автомобіля "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вимогам пп. 10.1., 18.1. Правил дорожнього руху України.

Таким чином ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні вину в скоєному злочині не визнав повністю, та безпосередньо суду показав, що покази потерпілого, які взяті за основу, взагалі не відповідають дійсності. 24 лютого 2020 року він з товаришами повертався з Одеси з відрядження і за 10 хвилин до цієї події, товариш який сидів за кермом вже клював носом, то він сказав, що сяде за кермо і так за 10 хвилин до того він сів за кермо і рухався в лівій полосі не швидко, приблизно 80-90 км/год. Він взагалі не гальмував, просто почув удар, зупинився і почали шукати, дивитися, що сталося, бо навіть автомобіль досить цілий був. Товариш побачив і сказав, що збили жінку і що вона померла. Він викликав швидку і поліцію. Він не гальмував і не перестроювався з правої в ліву полосу. Він визнає цей факт, розуміє, що відбулося і йому дуже шкода, що це відбулося. Був вечір, близько десятої години. Автомобіль був фольксваген пассат на іноземній реєстрації. Автомобіль належав ОСОБА_8 , це ОСОБА_9 товариш, він позичив його для поїздки. Стан автомобіля був нормальний, в руль не било, не вело. ОСОБА_10 сидів на задньому сидінні де саме не пам`ятає, а ОСОБА_9 справа на пасажирському сидінні. Вони сиділи тихо. В момент вчинення ДТП був в окулярах, він завжди в окулярах. Він прийняв ліву смугу і рухався по лівій смузі. Це відбулося біля повороту на Маньківку не доїжджаючи до станції Подібна там де перший пішохідний перехід. Він не бачив потерпілу, була ясна дорога, але вже потемніло, він їхав на дальному світлі, автомобілів було мало і в один момент відчув удар. Дорога була пуста, ні з того боку не було автомобілів, ніхто не заважав і в тих смугах, що він рухався також нікого не було. Доща і туману не було, йому було все дуже добре видно, він був уважним, його ніхто не відволікав і не було ситуації де він не помітив, запізно загальмував і вдарив, на гальма він натиснув після зіткнення. Потерпіла вискочила в останній момент. Коли він вийшов з автомобіля, до них підбіг хлопець, він не знає хто це, можливо це знайомий потерпілих і він казав, що вони перейшли дорогу, сварилися з жінкою і вона розвернулася і пішла в іншу сторону, а потім в останній момент вирішила розвернутися. Коли потерпіла стояла за відбійником, він не міг її побачити, він її не бачив. Він їхав і удар був збоку і в лобове скло, там бампер весь цілий, капот цілий. Він як зупинявся, то не відразу зрозумів, що відбулося. Так як це відбулося на пішоходному переході, він відразу після цього зменшив швидкість і взяв в право і ближче до автобусної зупинки він зупинився. Вони вийшли на дорогу шукати, що відбулося і кого вони збили і ОСОБА_12 сказав йому розвернутись і не йти туди, що вони збили жінку і він не підходив. ОСОБА_10 сказав, що це смертельно, бо голова була розбита. В якому стані на той час перебував потерпілий він не знає, бо не підходив до нього. Гальмівний шлях який є в протоклі огляду місця події не від його автомобіля. Він звертав на це увагу слідчого і казав, що не гальмував взагалі. Їх освідували, тому що сказали, що бувають випадки, коли один був за кермом, а потім виявляється, що помінялися місцями. В окулярах він добре бачить. З потерпілим він не спілкувався, бо психологічно і морально було тяжко. Стаж водіння точно не знає, десь приблизно вісімсот тисяч кілометрів проїхав, з 2009 чи з 2010 року почав їздити. Бачив знаки, що населений пункт попереду, знак пішохідний перехід вільно бачив. Перед пішохідним переходом можливо скинув пару кілометрів.

Проте не дивлячись на повне невизнання вини ОСОБА_6 , його вина у вчиненому злочині в судовому засіданні, доведена такими доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_13 , який суду показав, що ДТП в якому загинула його дружина відбулося 24.02 орієнтовно 2 роки тому. Вони їхали з роботи з Києва. Вийшли з маршрутки і почали по пішохідному переходу переходити дорогу. Дійшли до відбійників, він подивився не було ніякого транспорту, почав переходити дорогу, перетнув дорогу, почув ззаду тормоза і удар. Водій маршрутки висадив його і дружину на зупинці село Подібна. Погодні умови були нормальні, снігу не було, був морозець. Дорожнє покриття було сухе. Алкогольні напої вони не вживали. Пішохідний перехід по якому вони переходили дорогу не освітлювався. Першим почав переходити дорогу він. Ніякі транспортні засоби з правої сторони не рухалися. Він перетнув дорогу почув тормоза і удар. Після того як він почув звук тормозів і удар, справа від нього транспортних засобів не було. Вже тоді як він почав шукати дружину, то під`їхав автомобіль. Моменту зіткнення він не бачив. Від отриманих тілесних ушкоджень дружина померла. Хто викликав швидку він не знає. По пішохідному переходу він ішов не швидко, дружина несла сумку в правій руці і рюбзак ззаді. Моральну та матеріальну суму збитків він оцінює у сумі 150-160 тисяч гривень, цивільний позов підтримує. Після ДТП обвинуваченого на місці події не бачив. Звук тормозів тривав приблизно 6 секунд. Спочатку був звук тормозіння, а потім удар. Після ДТП із людей хто там був взагалі нікого тоді не бачив. Він зупинився на роздільній смузі біля відбійника щоб подивитись чи немає ніякого транспорту. Коли приїхала швидка він не пам`ятає, від медичної допомоги відмовився. Їхали з роботи з Борисполя, робили пересадку в Києві о восьмій вечора на центральному автовокзалі. На місці їх мав зустріти брат. Автомобіль після ДТП зупинився біля зупинки. Після ДТП він нізким не спілкувався.

- показами свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що дати та часу ДТП не пам`ятає, але це було вночі близько 12 годин. Вони їхали з Одеси до Києва. Яка була модель машини він не пам`ятає. Вони їхали в третій смузі по лівій стороні, на швидкості не більше 70 км/год. Проїжджаючи перехрестя біля Маньківки, вони збили людину, яка в цей час перебігала дорогу в недозволеному місці. На дворі було темно, була ніч перед світанком, дана ділянка дороги не освітлювалась ліхтарями. Дощу не було. Під час ДТП автомобіль рухався по крайній лівій смузі. Перед ДТП на їхній смузі автомобілів не було, а по правій смузі проїхав вантажний автомобіль. По крайній лівій смузі вони рухались близько 20 хвилин, як тільки виїхали із заправки, перстроїлися на крайню ліву смугу і їхали по ній. Освітлення автомобіля було у справному стані. В момент скоєння ДТП за кермом автомобіля перебував ОСОБА_16. У ОСОБА_29 є проблеми із зором, так як він носить окуляри. Чи був ОСОБА_16 того дня і у момент скоєння ДТП у окулярах він не пам`ятає. На той момент вони обговорювали, що дорога не освітлюється ліхтарями, так як було дуже темно. Проїжджаючи перехрестя, потерпіла перебігала дорогу в недозволеному місці, почала прискорений рух на дорозі, вона зачепилась за їхній автомобіль і перелетіла через нього, після чого вони відразу почали гальмувати щоб подивитись, що сталося. До моменту зіткнення він потерпілу не бачив, зрозумів, що то була людина тільки тоді, коли побачив труп. На його думку потерпіла переходила дорогу у недозволеному місці через те, що коли вони вийшли з автомобіля, то не бачили там знаків про пішохідний перехід, дорожньої розмітки, наземного та підземного пішохідного переходу. Після зіткнення та гальмування автомобіль проїхав ще два, три метри. Після зіткнення з пішоходом водій застосував екстренне гальмування. Після того, як вони збили потерпілу, він вийшов з автомобіля щоб подивитися кого чи що вони збили, побачив сумку і тіло на дорозі, відразу підійшов і зрозумів, що вони збили людину. До тіла не підходив, пульс не перевіряв, а відразу почав телефонувати на швидку допомогу чи поліцію. В поліцію та швидку телефонували ОСОБА_16 та ще хтось із хлопців, які зупинились, а він в цей час ходив до найблищої зупинки, перевіряв як називається найблищий населений пункт. В автомобілі знаходились він, ОСОБА_16 на водійському сидінні і їхній спільний знайомий на передньому пасажирському сидінні. Ніхто ОСОБА_30 не заважав керувати транспортним засобом. При виїзді з Одеси за кермом був інший водій, а потім коли вони зупинились щоб поїсти та заправитись, за кермо автомобіля сів ОСОБА_16 . Перед зіткненням, на дорозі він нікого не бачив. ОСОБА_16 перед зіткненням не гальмував. Біля тіла ще були водій вантажівки, яка їхала за ними, вони також зупинилися. На той момент він не уточняв, а вже пізніше дізнався, що з потерпілою ще були її чоловік та друг родини.

- показами експерта ОСОБА_17 , який суду показав, що суть проведених експертиз та суть кримінального провадження пам`ятає, було збито пішохода на пішоходному переході. Згідно висновку експерта надавались копії матеріалів кримінального провадження на чотирьох аркушах. Швидкість руху автомобіля була вирахувана на підставі вихідних даних, які були вказані слідчими в постанові про призначення експертизи, а саме визначення гальмівного шляху автомобіля яка була зафіксована на місці події. Основним показником яким можна визначити швидкість руху автомобіля це є сліди гальмування або сліди бокового кружляння транспортного засобу. У даному випадку беруться сліди гальмування і з даних слідів гальмування проводились розрахунки по встановленню швидкості руху автомобіля на початку гальмування. Дана розрахована швидкість є мінімальною, тобто покази водія, що він рухався зі швидкістю в 90 км/год і як вказують свідки є технічно не спроможними і мінімальна швидкість автомобіля складала 94-96 км/год. Спираючись на зафіксовану інформацію під час огляду місця події можна стверджувати, що розташування автомобіля є технічно не спроможні.

Не дивлячись на повне невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена прокурором та підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- витягом з ЄРДР від 11.03.2020 року згідно якого вбачається, що 24.02.2020 року близько 22 год. 20 хв., на 187 км + 600 м а/д Київ-Одеса водій автомобіля "Фольцваген Пасат" іноземна реєстрація р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 1984 р.н., рухаючись в напрямку м. Києва здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебігала проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці (т. 3 а.с. 60);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.02.2020 року схемою та таблицею зображень, згідно якого слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 , за участю понятих ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 , в темну пору доби без опадів провів огляд за місцем вчинення кримінального правопорушення за адресою: автодорога сполученням Київ-Одеса, 187 км. Автомобіль "Фольцваген Пасат" іноземна реєстрація знаходиться на правому узбіччі, на відстані 1,9 м від правого краю до лівих коліс. Зафіксовано сліди гальмування, довший з яких знаходиться на відстані 1,2 м від д.з. 1.5 ПДР України, довжина якого 50,1 м (т. 3 а.с. 66-78);

- постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 25.02.2020 року, згідно якої автомобіль "Фольцваген Пасат" іноземна реєстрація р.н. НОМЕР_1 та документи на них визнано як речовий доказ і приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000091 (т. 3 а.с. 81);

- постановою про призначення судово-медичної експертизи від 25.02.2020 року, виконання якої доручено експертам Уманського відділення ЧОБСМЕ (т. 3 а.с. 84);

- висновком експерта № 05-7-02/91 від 25.02.2020 року, згідно якого смерть гр. ОСОБА_7 , 1982 р.н., наступила внаслідок поєднаної травми кількох уточнених ділянок тіла, що супроводжувалась забійними ранами і саднами голови, переломами лицевого скелета, основи і склепіння черепа, множинними двобічними переломами ребер, розривами печінки, внутрішньою кровотечею, переломом хребта з розривом спинного мозку і його оболонок, рваними ранами ніг і пахової ділянки, множинними відкритими переломами обох нижніх кінцівок, що призвела до набухання і набряку головного мозку з розвитком поліорганної недостатності.

Вказані тілесні ушкодження, як поєднана травма, виникли від дії тупих твердих предметів, цілком можливо в час та за обставин вказаних в постанові, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

В момент первинного контакту потерпіла знаходилась в вертикальному положенні цілком можливо при ходьбі задньою поверхнею тіла до авта.

В крові трупа виявлено 2,63 проміле етилового спирта, що на момент смерті могло відповідати сильному алкогольному сп`янінню (т. 3 а.с. 86-89);

- постановою про призначення експертизи технічного стану транспортного засобу від 05.05.2020 року, виконання якої доручено експертам Черкаського НДЕКЦ МВС України (т. 3 а.с. 90);

- висновком експерта № 4/349 від 14.05.2020 року, згідно якого до моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані.

Оскільки, товщина гальмового диска заднього лівого колеса не відповідає вимогам підприємства виробника, тому згідно з вимогами п. 31.4.1. а) Правил дорожнього руху України, експлуатація даного транспортного засобу заборонялася.

До моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані.

Оскільки, товщина гальмового диска заднього лівого колеса не відповідає вимогам підприємства виробника, тому згідно з вимогами п. 31.4.1. а) Правил дорожнього руху України, експлеатація даного транспортного засобу заборонялася.

Водій автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 мав можливість виявити вказану невідповідність шляхом проведення своєчасного технічного обслуговування автомобіля (т. 3 а.с. 92-99);

- протоколом огляду транспортного засобу від 16.03.2020 року та таблицею зображень, згідно якого слідчим ВР ЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 , було оглянуто автомобіль "Фольцваген Пасат" реєстраційний номер НОМЕР_1 . При огляді встановлено пошкодження передньої лівої фари, пошкоджений капот в лівій передній частині, пошкоджене лобове скло з водійської сторони (т. 3 а.с. 126-134);

- висновком № 000167 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено (т. 3 а.с. 135);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.04.2020 року з план-схемо, згідно якого вбачається, що слідчий експеримент провів слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 , за участю потерпілого ОСОБА_13 , в присутності понятих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , згідно якого потерпілий ОСОБА_13 , вказав, що погодні умови та дорожня обстановка відповідає тим які були в момент ДТП, замірами встановлено: місце наїзду на пішохода знаходиться на пішоходному переході на відстані 2,2 м від лівого краю проїзної частини на лівому сліду гальмування та на відстані 9,5 м від його початку. Темп руху пішохода на якого здійснено наїзд складає 2,2 м за 2,05 с. Темп руху потерпілого ОСОБА_13 , складає 4,95 м за 3,52 с. Під час слідчого експерименту потерпілий уточнив та додав, що перед наїздом на його дружину він почув свист гуми, а після того хлопок (удар) (т. 3 а.с. 154-158);

- постановою про призначення судової автотехнічної експертизи від 05.05.2020 року, згідно якої виконання експертизи доручено експертам Черкаського НДЕКЦ МВС України (т. 3 а.с. 179-182);

- висновком експерта від 16.06.2020 року № 4/457, згідно якого мінімальна швидкість руху автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 на момент початку утворення слідів гальмування складала близько 94...96 км/год.

Автомобіль "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 в загальмованому стані до місця наїзду подолав відстань близько 11,9 м. Час руху автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 в загальмованому стані до місця наїзду складає близько 0,5 сек. (т. 3 а.с. 184-187);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.06.2020 року з план схемою та таблицею зображень до протоколу, згідно якого слідчий експеримент провів слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 , за участю адвоката ОСОБА_23 , за участю свідка ОСОБА_6 , за участю ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , в присутності понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , яким встановлено, що автомобіль перед ДТП рухався по лівій смузі руху в напрямку м. Київ на відстані 1,1 м від д.з. 1.5 ПДР України. Видимість елементів проїзної частини з робочого місця водія з увімкненим дальнім світлом фар становить 47,8 м. Видимість д.з. 5.35.1 ПДР України з робочого місця водія з увімкненим дальнім світлом фар становить 217 м. Місце наїзду знаходиться на пішоходному переході на відстані 0,6 м від лівого краю проїзної частини (т. 3 а.с. 189-194);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2023 - 19.06.2023 року з план схемою до протоколу, згідно якого слідчий експеримент провів слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 , за участю потерпілого ОСОБА_13 , в присутності понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , яким встановлено, що автомобіль "Фольцваген Пасат" д.н. НОМЕР_1 безпосередньо перед ДТП рухався по правій смузі руху на відстані близько 1,0 м від правого краю проїзної частини до правого боку автомобіля. Видимість елементів проїзної частини з робочого місця водія при увімкненому дальному світлі фар становить 120,0 м. Під час слідчого експерименту було відміряно ділянки, а саме позначено місце знаходження пішохода кожних 0,5 секунд з моменту виходу потерпілого до положення в якому він перебував в момент наїзду на його дружину. Під час чого встановлено: що пішохід ОСОБА_13 , потрапляє в поле зору з моменту виходу коли знаходиться на 1 позиції, тобто на відстані 0,8 м від лівого краю проїзної частини з робочого місця водія при увімкненому дальному світлі фар коли останній знаходився на 7 позиції, тобто на відстані 91,7 м до кінцевого положення знаходження потерпілого ОСОБА_13 , коли було здійснено наїзд на його дружину (т. 3 а.с. 195-199);

- постановою про призначення судової автотехнічної експертизи від 22.06.2020 року, згідно якої виконання експертизи доручено експертам Черкаського НДЕКЦ МВС України (т. 3 а.с. 201-206);

- висновком експерта від 23.06.2020 року № 4/478, згідно якого за обставин зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи, в дорожній обстановці, що склалась, водій автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 10.1., 18.1. Правил Дорожнього руху України.

Для відповіді на питання, що стосуються пішохода ОСОБА_7 , спеціальних (технічних) пізнань в галузі автотехнічних досліджень не потрібно, тому орган досудового слідства та суд самостійно в змозі їх оцінити у відповідності до вимог п. 4 Правил дорожнього руху України.

За обставин зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п. 18.1. Правил дорожнього руху України, не змінюючи свого напрямку руху мав технічну можливість зупинитися до лінії руху пішоходів шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування в умовах місця ДТП та уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу.

За обставин зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з технічної точки зору, були невідповідності дій водія автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вимогам пп. 10.1., 18.1. Правил дорожнього руху України.

По причині зазначеній в дослідницькій частині, покази водія автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , та його пасажирів ОСОБА_24 , і ОСОБА_14 , в частині розташування автомобіля "Фольцваген Пасат " р.н. НОМЕР_1 відносно елементів проїзної частини перед наїздом на пішохода, місця наїзду на останнього та швидкості руху автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 перед дорожньо-транспортною пригодою, мають суперечності технічного характеру, тому не можуть прийматися до уваги при подальшому дослідженні як технічно не спроможні.

Покази ОСОБА_13 , в частині розташування автомобіля "Фольцваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 відносно елементів проїзної частини перед наїздом на пішохода та в частині розташування місця наїзду на пішохода суперечностей технічного характеру не мають і можуть прийматися до уваги при подальшому дослідженні (т. 3 а.с. 208-214).

Згідно вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, вважає, що досліджені докази є допустимими.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У роз`ясненні п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно рішення ЄСПЛ "Ушаков та Ушакова проти України" суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

У справі "Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 pоку (п. 146) Європейский Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, а обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші заперечення сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_6 , у скоєнні інкримінованого останньому кримінального правопорушення, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

А невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи із положень презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зокрема, в силу ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, приходить до висновку, що ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого і вважає, що вина обвинуваченого у вчиненому ним злочині повністю доведена в суді.

Мотиви призначення покарання.

Переходячи до обрання міри покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєння злочину, особу обвинуваченого, і обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України закон відносить кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим до тяжкого злочину.

Обставин, що пом`якшують покарання - судом не встановлено. Суд не визнає заявлені захисником обвинуваченого обставини, що помякшують покарання, це щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений вину у вчиненому правопорушенні не визнав, а основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Активне сприяння розкриттю злочину може вважатися тільки тоді, коли особа повністю визнала вину у вчиненому правопорушенні та повідомила суд про всі відомі йому обставини, що стосуються вчиненого правопорушення, а оскільки обвинувачений вину у вчиненому правопорушенні не визнав, тому суд не визнає, як обставину, що помякшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлено.

Згідно характеристики директора ТОВ "ЮК "ОБЕРОН" ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , працює на посаді кур`єр з 15.04.2014. За період перебування на посаді кур`єра, по теперішній час зарекомендував себе позитивно, як фахівець. Ділові якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від клієнтів певної сфери обслуговування не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом. У порушенні техніки безпеки помічений не був (т. 3 а.с. 223). Відповідно до медичних довідок про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів та про проходження профілактичного наркологічного огляду, у ОСОБА_6 , психіатричні та наркологічні протипоказання до виконання роботи за фахом не виявлені (т. 3 а.с. 224, 225). ОСОБА_6 , до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується вимогою виданою МВС України (т. 3 а.с. 222). ОСОБА_6 , має на утриманні сина ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 3 а.с. 145).

Визначаючи необхідність призначення також і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що ОСОБА_6 , вчинив грубе та очевидне порушення Правил дорожнього руху, його дії призвели до тяжких наслідків для потерпілого, шкоду потерпілому не відшкодував, тому, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

За таких обставин суд вважає за необхідне, призначити ОСОБА_6 , покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим і пропорційним для його виправлення та попередження нових злочинів й таким, що відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності кримінального покарання.

Суд вважає, що призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Цивільний позов.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п. 3, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

При розв`язанні цивільних позовів потерпілих суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає, що незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_6 , заподіяна моральна шкода.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого суд виходить із меж заявлених вимог та враховує, що внаслідок протиправних дій останнього потерпілому заподіяна шкода немайнового характеру, внаслідок якої потерпілий зазнав моральних та фізичних страждань. При цьому, суд також враховує те, що для останнього завдання обвинуваченим моральної шкоди як наслідок стала зміна життєвого циклу, що підвищило внутрішнє емоційне напруження, знизило його емоційну стійкість та призвело до душевних переживань, які порушили звичайне функціонування потерпілого як особистості та вимагало додаткових зусиль для продовження звичайної життєдіяльності.

Потерпілим ОСОБА_13 , подано позовну заяву про стягнення з цивільного відповідача, ОСОБА_6 (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 ) на його користь як цивільного позивача, ОСОБА_13 (зареєстрованого та жителя АДРЕСА_3 ) 300 000,00 (триста тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування вимог зазначено, що 24.02.2020 року в Черкаській області Маньківського району село Подібна, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв наїзд на гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Внаслідок ДТП ОСОБА_7 , від отриманих травм померла. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками від неї, близьким родичам померлої, а саме чоловіку ОСОБА_13 (позивачу) було завдано моральної шкоди. Внаслідок загибелі дружини, позивачу було завдано значну моральну шкоду, яка виразилась у тому, що: позивач втратив люблячу, добру, клопітливу дружину, яка завжди могла прийти на допомогу в скрутних життєвих ситуаціях, порадити, підтримати. Позивач не може змиритися з тим, що її вже немає. Також, покійна дружина часто сниться позивачу, через що останній втратив нормальний, спокійний сон, часто просинається вночі, внаслідок чого погіршився стан здоров`я. Все це призводить до великих страждань. З урахуванням викладеного, глибини вже перенесених позивачем моральних страждань та тих нескінченних страждань, що будуть переслідувати позивача довготривалий час, перенесених ними моральних переживань, які продовжують тривати по даний час і ніколи не скінчаться та пов`язаних з цим істотними вимушеними змінами у їх життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан його психологічного здоров`я, величину моральної шкоди позивач оцінює у 300 000 грн.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого суд виходить із меж заявлених вимог та враховує, що внаслідок протиправних дій останнього потерпілому заподіяна шкода немайнового характеру, внаслідок якої потерпілий зазнав моральних та фізичних страждань. При цьому, суд також враховує те, що для останнього завдання обвинуваченим моральної шкоди як наслідок стала зміна життєвого циклу, що підвищило внутрішнє емоційне напруження, знизило його емоційну стійкість та призвело до душевних переживань, які порушили звичайне функціонування потерпілого як особистості та вимагало додаткових зусиль для продовження звичайної життєдіяльності.

З огляду на викладене, виваженим і справедливим розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди суд оцінює в сумі 50 000 грн., з обвинуваченого на користь потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, в тому числі смерті. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р., у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р., і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , не визнав повністю цивільний позов ОСОБА_13 .

Приймаючи до уваги викладене, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, аналізуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, повне невизнання обвинуваченим своєї провини у здійсненій ДТП, повне невизнання позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що з врахуванням смерті близької людини, а саме його дружини, непоправної втрати і душевних страждань, позовні вимоги ОСОБА_13 , слід задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_13 , 100 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Арешт на майно не накладався.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у зв`язку із проведенням експертиз стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 368, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 2615 грн. 20 коп., за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 4/349 від 14.05.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 653 грн. 80 коп., за проведення судової автотехнічної експертизи № 4/457 від 16.06.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 1307 грн. 60 коп., за проведення судової автотехнічної експертизи № 4/478 від 23.06.2020 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 до ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 300 000,00 грн., - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., (сто тисяч гривень 00 копійок).

Речовий доказ:

- CD диск № 00091 від 25.02.2020 року, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Роз`яснити учасникам процесу їх право подавати клопотання про помилування, право на ознайомлення із журналом судового засідання і подачу на нього письмових зауважень.

СуддяОСОБА_1