КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №377/291/25 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3373/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного підзахисного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 05 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 05 квітня 2025 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000043 від 04 квітня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня його фактичного затримання, тобто з 04 квітня 2025 року по 02 червня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Визначено заставу у розмірі 121 120 гривень, яку має право внести підозрюваний або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_7 покладено такі обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду у цьому кримінальному провадженні за кожною вимогою;

2) не відлучатися із м. Коростеня Коростенського району Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вищевказані обов`язки покладено на підозрюваного на строк по 02 червня 2025 року.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Встановлено строк дії ухвали по 02 червня 2025 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного підзахисного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 05 квітня 2025 року та її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Відділення поліції № 2 Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 та застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання з 22 години до 06 години наступного дня по 02.06.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, а також покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки передбачені статтею 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду у цьому кримінальному провадженні за кожною вимогою;

2) не відлучатися із м. Коростеня Коростенського району Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального закону та підлягає скасуванню з наступного.

Апелянт вказує на необґрунтованості повідомлення про підозру ОСОБА_7 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Аналізуючи пред`явлену підозру, яка міститься в матеріалах провадження, а також докази, які зібрані органом досудового розслідування, не можливо зрозуміти яким чином зміст підозри та фактичні обставини відповідають правовій кваліфікації статті закону України про кримінальну відповідальність.

Також апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання, ні прокурором під час судового засідання, ні слідчим суддею в своїх ухвалі, на порушення процесуальних норм, не обґрунтували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

Крім того, апелянт зазначає, що в процесі розгляду клопотання, слідчим суддею не надано належної оцінки майновому стану підозрюваному та не спростовано доводи та докази, подані на підтвердження визначення розміру застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного, що вказує на незаконність прийнятої ухвали та наявність підстав для її скасування з визначенням розміру застави, який підозрюваний чи довірена особа зможе внести.

Апелянт також звертає увагу на відсутність у поданому клопотанні відомостей про особистість підозрюваного. Згідно поданих характеризуючих документів, ОСОБА_7 , раніше не притягувався до будь-якої відповідальності, є сиротою, зростав без батька та після смерті матері отримав значний розлад здоров`я, після закінчення школи, був змушений працювати, що б заробити кошти на навчання та утримання матері, за її життя.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що 05.04.2025 року в судовому засіданні було оголошено тільки вступну та резолютивну частини ухвали, а повний текст ухвали було оголошено 08.04.2025 та того ж дня доставлено до електронного суду. Подання апеляційної скарги можливе виключно після ознайомлення зацікавленої сторони з мотивами прийняття оскаржуваного рішення, тобто, відповідно після оголошення повного тексту рішення, у формі вироку чи ухвали. В даному випадку апеляційна скарга подана протягом строку визначеного на оскарження ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з дати оголошення повного тексту ухвали.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 05 квітня 2025 року, які викладені в клопотанні захисника, колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що в провадженні слідчого відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000043 від 04 квітня 2025 року, за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

04 квітня 2025 року на підставі статті 208 КПК України ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

05 квітня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Суть вказаного злочину, згідно з повідомленням про підозру, полягає у тому, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, через невстановлений досудовим розслідуванням інтернет магазин, у мобільному додатку «Telegram» через оператора інтернет магазину при невстановлених слідством обставинах, придбав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину - PVP масою не менше 2,256 г, яка була розфасована у 6 полімерних згортках. 04.04.2025, попередньо отримавши від оператора інтернет магазину у мобільному додатку «Telegram» вказівку стосовно території, де необхідно зробити «закладки», на громадському транспорті - електричка міжміського сполучення «Фастів-Славутич», незаконно перевіз вищезазначену особливо небезпечну психотропну речовину PVP до м. Славутич, Київської області, плануючи залишити, тобто здійснити «закладку» PVP у заздалегідь визначеному оператором інтернет магазину, місці.

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи їх протиправність, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, з метою незаконного збуту, шляхом її продажу через залишення «закладки» на території м. Славутич, 04.04.2025, близько 12 години, прослідував від залізничного вокзалу в напрямку Київського кварталу, м. Славутич, Київської області, де почав розшукувати місце, де мав залишити «закладку» з особливо небезпечною психотропною речовиною, у розфасованому вигляді.

У цей же день о 12 годині 14 хвилин ОСОБА_7 був зупинений працівниками відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області на автомобільній стоянці поблизу будинку №1 Київського кварталу м. Славутич, Вишгородського району, Київської області, а особливо небезпечна психотропна речовина - PVP, масою не менше 2,256 г, що знаходилася у 6 полімерних згортках, яку він незаконно зберігав при собі з метою збуту, у нього була вилучена.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, PVP віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (таблиця 1, список 2).

05 квітня 2025 року слідча слідчого відділення поліції № 2 Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Славутицького відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Славутицького міського суду Київської області у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000043 від 04 квітня 2025 року, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України. Відповідні обставини підозри підтверджуються вагомими доказами, зібраними під час досудового розслідування. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 зможе вчиняти дії, направлені на ухилення від органів досудового розслідування або суду, оскільки усвідомлює, що вчинений ним злочин, передбачений частиною 2 статті 307 КК України, є тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з відбуванням його в місцях позбавлення волі. Крім цього, у підозрюваного ОСОБА_7 відсутнє зареєстроване місце проживання у м. Славутичі, Вишгородського району, Київської області.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 .

Ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має постійного місця роботи, у нього відсутні легальні джерела доходу та належні засоби для існування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 КПК України під час досудового розслідування доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, зазначеним у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, так як є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний, який вчинив даний злочин, зможе продовжити свою злочинну діяльність, а також буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

05 квітня ухвалою слідчого судді Славутицького міського суду Київської області задоволено вказане клопотання слідчої та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня його фактичного затримання, тобто з 04 квітня 2025 року по 02 червня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Одночасно визначено заставу у розмірі 121 120 гривень, та у разі її внесення на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, які визначені даною ухвалою на строк по 02 червня 2025 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, всупереч твердженням апелянта, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності.

Так, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення. Наявні у кримінальному провадженні дані, які здобуті із показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколу огляду місця події від 04.04.2025; протоколу огляду речей від 04.04.2025; висновку експерта № СЕ-19/111-25/20926-НЗПРАП за результатами проведеної судової експертизи матеріалів, речовин і виробів від 05.04.2025, та з інших доказів, зібраних під час досудового розслідування, вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, існує. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що слідчий суддя зобов`язаний враховувати відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 178 КПК України. При оцінці даного ризику враховуються дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, конкретні обставини вчинення злочину, у якому він підозрюється, відсутність міцних соціальних зв`язків.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23 січня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, ОСОБА_7 , батько підозрюваного ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 06 серпня 2024 року Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), ОСОБА_14 , матір підозрюваного, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що він сам проживав в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке він отримав в спадщину після смерті батьків. В нього є рідний брат, проте він проживає окремо, оскільки в нього є своя сім`я.

Зазначені обставини свідчать про відсутність соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

При оцінці даного ризику враховано існування реальної можливості переховування від органів досудового розслідування та суду з урахуванням суспільно-політичної обстановки в державі, введенням воєнного стану та існуванням непідконтрольних державі територій, тому ступінь вказаного ризику є надзвичайно високим.

Також слідчим суддею встановлено, що прокурором в судовому засіданні також доведено, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконно впливати на свідка ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні, який разом з ним їхав в електропоїзді міжміського сполучення «Фастів-Славутич», існує, оскільки вказаний свідок на даний час не допитаний судом, і його показання мають істотне значення у даному кримінальному провадженні.

Крім того, визнано доведений прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що він вчинив вказаний злочин з метою отримання доходів, так як не має постійного місця роботи та легальних джерел доходів для свого існування. Також підозрюваний повідомив, що раніше він здійснював збут психотропних речовин в м. Чернігові, проте не був затриманий працівниками поліції. Вказані обставини свідчать про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_7 .

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, вірно встановив, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений статтею 176 КПК України, в тому числі і домашній арешт, на застосуванні якого наполягали підозрюваний та його захисник, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому дане клопотання підлягало задоволенню і до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать як запобігання встановленим ризикам, так і виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України, та можуть негативно вплинути на перебіг досудового розслідування і судового розгляду даного кримінального провадження.

Також слідчим суддею враховано, що відомостей, які б свідчили про неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надано. Вік та стан здоров`я, зокрема тривожно-депресивний розлад підозрюваного, про що зазначено підозрюваним та його захисником в судовому засіданні, не виключають можливості тримання його під вартою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: у розмірі 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя не в праві визначити розмір застави, який завідомо підозрюваним не може бути сплачений через його майновий стан.

Тому, слідчий суддя виходячи з вище викладеного, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: у розмірі 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень, оскільки саме така застава, на думку колегії суддів, достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, й повинна утримувати підозрюваного в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії суддів немає.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як домашній арешт, є безпідставними.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, всупереч твердженням апелянта, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного підзахисного ОСОБА_7 ,з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного підзахисного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 05 квітня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Славутицького міського суду Київської області від 05 квітня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного підзахисного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3