Справа №705/4213/21
1-кп/705/757/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 21.05.2021, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маньківка Уманського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , працюючого директором ДП «Підприємство ДКВС України «№92» - заступником начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92) з виробництва», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, відповідно до вимог ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Відносини щодо забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян, регулюються Кодексом України про надра. Статтею 1 Кодексу України про надра визначено, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння. Статтею 4 Кодексу України про надра передбачено, що надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади. Родовища корисних копалин, як визначено в статті 5 Кодексу України про надра, - це нагромадження мінеральних речовин в надрах, на поверхні землі, в джерелах вод та газів, на дні водоймищ, які за кількістю, якістю та умовами залягання є придатними для промислового використання. В статті 6 цього ж Кодексу зазначено, що корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Статтею 13 вказаного Кодексу передбачено, що користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи. Відповідно до статті 17 Кодексу України про надра гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється. Стаття 19 Кодексу України про надра визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. Статтею 24 Гірничого закону України визначено перелік документів, що дають право на проведення гірничих робіт, а саме: спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу (крім користувачів нафтогазоносними та бурштиноносними надрами); технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку; геолого-маркщейдерська, технічна та обліково-контрольна документація (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми). Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30 травня 2011 року затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, яким врегульовано питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначено процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін. Відповідно до вимог п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 59 від 27.01.1995 право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу за формою додатку № 1.

Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 92)», , юридична адреса: Черкаська область. Уманський район, село Старі Бабани - засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України, що здійснює управління ним безпосередньо або через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Одним із основних видів діяльності ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)», є добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю.

Відповідно наказу Державної пенітенціарної служби України № 67 о/с від 13.07.2012 ОСОБА_4 призначено директором підприємства установи - заступником начальника Старобабанівської виправної колонії УДПтСУ в Черкаській області (№ 92) з виробництва. 22.09.2016 між ОСОБА_4 та Державною пенітенціарною службою України в особі Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_7 укладено контракт № 66-16. Відповідно до зазначеного контракту ОСОБА_4 призначається на посаду директора ДП «Підприємство Старобабанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України Черкаської області (№ 92)». Згідно з п.1.4. контракту керівник підприємства установи виконання покарань є за посадою заступником начальника Старобабанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України Черкаської області (№ 92) з виробництва. Відповідно до п. 2.1. контракту керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства та створення соціально-побутових умов, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Відповідно наказу Державного секретаря Міністерства юстиції України № 405/к від 30.01.2017 ОСОБА_4 вважається таким, що з 31.01.2017 обіймає посаду директора ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» заступника начальника державної установи «Старобабанівської виправної колонії (№ 92)» з виробництва. Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», органи і установи виконання покарань є правоохоронними органами України. Статтею 18 КК України передбачено, що до службових осіб належать керівники установ, міністерств, відомств та особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків в установах і організаціях

Крім того, відповідно до примітки ст. 364 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 , займаючи вказані посади, є службовою особою правоохоронного органу з моменту призначення на посаду.

З метою видобування корисних копалин ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» отримано спеціальний дозвіл на користування надрами № 4836 від 26.12.2008. Мета користування надрами - видобування незмінних гранітів, придатних для виробництва блоків та облицювальних виробів для зовнішнього облицювання будівель, порушені вивітрюванням та відходи гранітів придатні для виробництва каменю бутового та щебеню для дорожнього будівництва за межами населених пунктів на території ділянки № 1 Старо-Бабанівського родовища граніту на загальній площі 4,9 га.

Крім того, ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» отримано Акт про надання гірничого відводу № 2527 від 08.05.2013 з метою розробки Старо-Бабанівського родовища граніту, термін чинності зазначеного акту до 14.03.2016.

Наступний Акт про надання гірничого відводу № 3328 отримано ДП «Підприємство ДКВС України (№92)» лише 03.05.2018.

Проте, всупереч вимогам вищевказаних нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , займаючи посаду директора ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» заступника начальника державної установи «Старобабанівської виправної колонії (№ 92)» з виробництва, будучи службовою особою, діючи умисно, спільно з невстановленими особами, достовірно знаючи, що термін дії Акту про надання гірничого відводу сплинув, а також про відсутність нового Акту про надання гірничого відводу, не видав в силу своїх повноважень керівника державного підприємства відповідні розпорядчі акти про припинення робіт з видобування корисних копалин, а навпаки організував виробничо-господарську діяльність ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» щодо видобутку корисних копалин, що призвело з 15.03.2016 по 02.05.2018 до незаконного видобування 7698 кубічних метрів граніту, який відповідно до «Переліку корисних копалин загальнодержавного значення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

При цьому, ОСОБА_4 не вчинив необхідних дій з метою поновлення або отримання нового Акту про надання гірничого відводу у встановленому законом порядку. У результаті умисних дій ОСОБА_4 , ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» здійснило незаконне видобування з Старо-Бабанівського родовища корисних копалин загальнодержавного значення, а саме граніту.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, тобто незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

В судовому засіданні було встановлено, що Законом України від 01.12.2022 № 2805-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства у сфері користування надрами» фактично було скасовано кримінальну відповідальність за незаконне видобування корисних копалин за відсутності акту про надання гірничого відводу, оскільки наразі отримання такого акту не передбачено діючими нормами законодавства і його відсутність не є будь-яким порушенням.

Так на підставі ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 240 КК України в порядку п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна відповідальність.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що кримінальна відповідальність за інкримінований ОСОБА_4 злочин, а саме за незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення встановлена ч.2 ст. 240 КК України, яка є чинною на теперішній час. Тому при вирішення клопотання покладається на думку суду.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вислухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, суд прийшов до наступного висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, займаючи посаду директора ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92»), будучи службовою особою, діючи умисно, достовірно знаючи, що термін дії Акту про надання гірничого відводу сплинув 14.03.2016, не видав відповідні розпорядчі документи про припинення робіт з видобування корисних копалин, а навпаки організував виробничо-господарську діяльність ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» щодо видобутку корисних копалин, що у період з 15.03.2016 по 02.05.2018 (дата отримання нового Акту про надання гірничого відводу) призвело до незаконного видобування 7698 кубічних метрів граніту, який відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ДП «Підприємство ДКВС України (№92)» був отриманий спеціальний дозвіл на користування надрами від 26.12.2008 № 4836 для видобування незмінних гранітів на території ділянки № 1 Старобабанівського родовища граніту на загальній площі 4,9 га. Вказаний дозвіл був чинний на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 240 КК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), кримінальна відповідальність була передбачена за порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Статтею 24 Гірничого закону України визначено перелік документів, що дають право на проведення гірничих робіт, а саме: спеціальний дозвіл на користування надрами; акт про надання гірничого відводу (крім користувачів нафтогазоносними та бурштиноносними надрами); технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку; геолого-маркщейдерська, технічна та обліково-контрольна документація (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми). Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30 травня 2011 року затверджено Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, яким врегульовано питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначено процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін. Відповідно до вимог п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 59 від 27.01.1995 право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу за формою додатку № 1.

Законом України від 01.12.2022 № 2805-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства у сфері користування надрами» фактично було скасовано кримінальну відповідальність за незаконне видобування корисних копалин за відсутності акту про надання гірничого відводу, оскільки наразі отримання такого акту не передбачено діючими нормами законодавства і його відсутність не є будь-яким порушенням.

Враховуючи наявність змін у цьому законі, суд вбачає підстави щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 або п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 КПК.

Враховуючи викладене обґрунтування, а також те, що у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння та внаслідок відсутності згоди обвинуваченого, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 заперечує проти закриття кримінального провадження в зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна відповідальність, вказане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відомості про процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК.

Керуючись ст. 4, 284, 479-2 КПК України, -

у х в а л и в:

Кримінальне провадження № 0000021 від 21.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні діяння, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України, внаслідок втрати чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння - закрити.

Речові докази: журнал руху блоків та вибухових матеріалів Старобабанівського родовища гранітів СВК - №92 за період з 17.01.2015 по 12.12.2017 на 7 арк., журнал відділення та розкрою монолітів Старобабанівського родовища гранітів ДП «Підприємства ДКВСУ № 92» на 80 арк., які вилучені в ході тимчасового доступу повернути ДП «Підприємство ДКВС України (№92)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24 червня 2025 року о 16 год.00 хв.

Суддя ОСОБА_1