Справа № 165/3372/23
Провадження № 1-в/156/22/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року Суддя Іваничівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , перевіривши клопотання сторони захисту про приведення вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 у справі № 165/3372/23 щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна відповідальність щодо окремих діянь, кваліфікованих як шахрайство,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 у справі № 165/3372/23 ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, приєднано частково не відбуте покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2021 у справі № 156/1320/20 та визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Вирок суду набрав законної сили 10.04.2024 і є обоз яковим для виконання відповідно до ст. 129-1 Конституції України.

До Іваничівського районного суду Волинської області захисник обвинуваченого (засудженого) ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про приведення зазначеного вироку у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна відповідальність щодо окремих діянь, кваліфікованих як шахрайство (т. 4, а. с. 170-180). Адвокат вказує, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX, згідно з яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) і визначено, що дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, є по суті адміністративним правопорушенням, а не кримінальним правопорушенням. Захисник зазначає, що лише два епізоди кримінальних правопорушень, щодо яких установлена винуватість ОСОБА_5 у вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 у справі № 165/3372/23 (заволодіння коштами, належними потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), після змін до законодавства України тягнуть за собою кримінальну відповідальність, решта епізодів кримінальних правопорушень на теперішній час є декриміналізованими. Адвокат посилається на норми ч.2. 3 ст. 74 Кримінального кодексу (КК) України і просить суд ухвалити рішення про закриття кримінального провадження № за ЄРДР 0000068 від 27.01.2023 на підставі п. 4-1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу (КПК) України у зв`язку з втратою чинності законом, яким установлювалась кримінальна відповідальність щодо всіх епізодів шахрайства, окрім заволодіння коштами, належними потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, регламентовано ст. 539 КПК України. Подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318 -380 КПК України.

Варто зазначити, що у листі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.11.2024 № 809/0/158-24 висловлені правові позиції, згідно з якими під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2,3 ст. 74 КК України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України); особа, засуджена за діяння, караність якого усунена законом, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання; на стадії виконання вироку суд відповідно до п.13 ч.1 ст. 537 КПК України має право вирішувати питання про звільнення від покарання у зв`язку з набранням чинності Законом № 3886-IX та про пом`якшення покарання шляхом визначення після застосування цього Закону розміру покарання, яке необхідно відбувати засудженому, якщо вирок стосується сукупності злочинів чи сукупності вироків.

Згідно з п. 2 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, зокрема, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з повідомленням начальника ВПД № 1 (сел. Іваничі) від 17.06.2024 № 8010/52/2/01-2024 засуджений ОСОБА_5 був затриманий у порядку виконання вироку та поміщений до Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» для відбування покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі (т.4. а. с. 141). На теперішній час ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» за адресою: вул. Нестора Бурчака, буд. 3, м. Луцьк, Волинська область.

Отже, місцем виконання вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 у справі № 165/3372/23 (в частині призначеного ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на певний строк) є м. Луцьк Волинської області. Тому вирішення клопотання сторони захисту, подане згідно з п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України, належить не до юрисдикції (підсудності) Іваничівського районного суду Волинського області (суду, який ухвалив вирок), а до юрисдикції Луцького міськрайонного суду Волинської області (місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок).

Як зазначав у своїй практиці Європейський суд з прав людини, у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950) суд має бути обов`язково «встановлений законом». Цей вислів віддзеркалює принцип правової держави, невід`ємний для системи, запровадженої Конвенцією і Протоколами до неї загалом (п. 41 рішення Суду від 25.10.2011 у справі «Ріхерт проти Польщі» (Richert v. Poland), заява № 54809/07). Дійсно, такий орган, не встановлений відповідно до волевиявлення законодавця, буде неодмінно позбавлений легітимності, яка необхідна в демократичному суспільстві для вирішення спорів між приватними особами. Вислів «встановлений законом» стосується не лише правових підстав самого існування «суду», але й дотримання цим судом особливих правил, якими він має керуватись, а також складу

суду у кожній справі (п. 39 рішення Суду від 04.03.2003 у справі «Посошков проти Росії» (Posokhov v. Russia), заява № 63486/00).

Оскільки Іваничівський районний суд Волинської області для вирішення клопотання сторони захисту про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства не відповідає критеріям «суду, встановленого законом», вказане клопотання сторони захисту підлягає розгляду іншим місцевим, суддя вважає за необхідне повернути клопотання з доданими матеріалами захиснику ОСОБА_4 та роз`яснити стороні захисту право звернутись із таким клопотанням до місцевого суду за місцем відбування засудженим ОСОБА_5 призначеного покарання - до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Керуючись ст. 7,9, 26, 537,539 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту про приведення вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 у справі № 165/3372/23 щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна відповідальність щодо окремих діянь, кваліфікованих як шахрайство - повернути захиснику - адвокату ОСОБА_4 .

Роз`яснити стороні захисту право звернутись із таким клопотанням до місцевого суду за місцем відбування засудженим ОСОБА_5 призначеного покарання у виді позбавлення волі - до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1