Справа № 133/3111/19
Провадження №11-кп/801/702/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 у кримінальному провадженні, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 25.05.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, громадянина України, не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-вироком Старогородського міського суду Вінницької області від 27.10.2004 за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком три роки;

-вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 19.01.2010 за ст. 129 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком один рік;

-вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 19.12.2013 за ст. 286 ч.1, ст.263 ч.1 КК України до трьох років позбавлення волі;

- вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 14.03.2016 за ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік шість місяців

-вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком два роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 відносно ОСОБА_7 засудженого за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років, з конфіскацією майна, за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 14 років, з конфіскацією майна та згідно до ч. 1 ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Козятинського районного суду Вінницької області від 05.10.2018, визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 відносно ОСОБА_7 засудженого за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України скасувати, ухвалити новий вирок,яким провадження відносно ОСОБА_7 відповідно до п.3 ч.1 ст. 284 КПК України закрити у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 року скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю доказів його вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна;

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього, належного йому на праві власності майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2018 остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років 6 (шість)місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня ухвалення вироку.

Відповідно до приписів ч. 5, ч.7 ст. 72 КК України зараховано у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31.05.2019 по 17.05.2021 з розрахунку один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі, а також строк перебування під цілодобовим арештом із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі з 18.05.2021 по 15.09.2021 включно.

Скасовано арешт, накладний ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів на загальну суму 277054,39 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

24.05.2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, вирішив вчинити розбійний напад на одиноко проживаючу пенсіонерку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свій умисел 24.05.2019 у період часу з 18:00 до 20:00 год., ОСОБА_7 незаконно проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , де в одній з кімнат знаходилась ОСОБА_11 . Побачивши останню, ОСОБА_7 вчинив напад на неї, у ході якого повалив її на підлогу обличчям донизу, заломив обидві руки за спину та зв`язав їх хусткою та білою тканиною, які знайшов у кімнаті, застосовуючи насильство небезпечне для життя потерпілої в момент заподіяння, ОСОБА_7 , прикладаючи значну фізичну силу, почав наносити ОСОБА_11 , яка лежала на підлозі, численні удари руками та ногами в життєво важливі органи, а саме по голові, шиї, грудній клітці та різних частинах тіла. Після цього, за допомогою білої тканини, яка була зав`язана у ОСОБА_11 на шиї, почав здавлювати її та не відпускав до тих пір, поки остання не перестала подавати ознаки життя, спричинивши її смерть.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 обшукав кімнати у будинку ОСОБА_11 , де знайшов грошові кошти в сумі 1873 грн, а саме пенсію, яку остання отримала 22.05.2019, заволодів ними та залишив місце події.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що при ухваленні вироку суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його відношення до скоєних злочинів та суспільно-небезпечні наслідки, які настали внаслідок вчинених злочинів.

Прокурор вказує на те, що обвинувачуваний ОСОБА_7 після вчинення злочину до правоохоронних органів із зізнанням не з`явився, не сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не висловлював щире каяття та не визнавав себе винним, під час досудового розслідування та в суді першої інстанції обставини, що б пом`якшували покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України не встановлені. Однак встановлені обставини, що обтяжують його покарання, згідно ст. 67 КК України є вчинення особою злочину, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обвинувачуваний є особою, яка раніше неодноразово судима, на шлях перевиховання та виправлення не став та знов вчинив злочини у період іспитового терміну.

Наведені обставини та надані суду докази, як кожне окреме, так у їх сукупності мають висновок того, що до обвинувачуваного ОСОБА_7 необхідно застосувати більш суворіше покарання ніж призначено судом, з метою його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як ним самим, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного та з огляду на конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є невідповідним тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого та є явно несправедливим через м`якість.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 мотивовано тим, що хоча судом, як і органом досудового розслідування, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за п.6 ч.2 ст. 115 КК України, а також за ч.4 ст.187 КК України.

В мотивувальній частині вироку фактично відсутнє формулювання обвинувачення, яке відповідало б такій правовій кваліфікації.

Окрім того, формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , викладене у вироку суду, жодним чином не доведене доказами, які дослідженні при судовому розгляді кримінального провадження.

Захисник вважає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст.187 КК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які за наявності суперечливих доказів могли істотно вплинути на його висновки; доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, також висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності.

Судом також не взято до уваги покази свідка ОСОБА_12 , які підтвердили що в день події разом перебували, показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_7 і те, що останній близько 20.00 год. поїхав із с. Махнівка в напрямку м. Козятин.

Окрім того, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 при повторному допиті за клопотанням прокурора судовому засіданні 30.01.2025 заперечили причетність ОСОБА_7 до вбивства ОСОБА_11 та повідомили, що працівники поліції здійснювали на них психологічний та фізичний тиск, щоб вини надали викривальні покази на ОСОБА_7 .

Окрім того, судом не враховані показання свідка ОСОБА_14 , яка підтвердила, показання ОСОБА_7 , що 24.05.2019 близько 21.00 год. останній приїхав до неї додому, а з 23.00 годин і до ранку перебував в залі ігрових автоматів. Вона також повідомила, що ОСОБА_7 в своїх батьків позичив 1000 доларів США, з яких 100 доларів позичив ОСОБА_15 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 також підтвердили показання ОСОБА_7 про перебування його у вечірній і нічний час 24.05.2019 в м. Козятин і зокрема, в залі ігрових автоматів.

Також захисник звертає увагу на те, що є суперечливим час настання смерті ОСОБА_11 .

На думку захисника, вирок суду відносно ОСОБА_7 ухвалено на припущеннях, що не відповідає вимогам ст.62 Конституції положень яких, ніхто не України та ст.17 КПК України, згідно зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що на досудовому розслідуванні не знайдено жодних доказів його причетності до кримінального провадження, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , підтвердили те, що в день злочину та вечір у нього в кишені були кошти в розмірі одна тисяча доларів, що вказує на те, що він не мав матеріальних потреб.

Висновки експертиз №367 від 12.11.2019 року, № 155 від 26.07.2019 року вказують лише на те що обвинувачений був присутній на території домогосподарства потерпілої, але вбивство не вчиняв.

Також на думку обвинуваченого у висновку судово-біологічної експертизи № 367 від 12.11.2019 року чітко вказано, що на тканині білого кольору відсутні сліди обвинуваченого, що вказує на його непричетність до вчинених злочинів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_21 , який просив задоволити апеляційну скаргу прокурора, відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника, обвинуваченого, захисника ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційні скарги захисника та обвинуваченого, відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційні скарги прокурора, захисника, обвинуваченого, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно дост.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідност.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіряючи правильність вироку з урахуванням доводів апеляційних скарг прокурора, захисника, обвинуваченого суд апеляційної інстанції встановив порушення, які він не може виправити в межах своїх повноважень, тому вважає, що вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 відносно ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Відповідно ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5, зі змінами від 30.05.2008 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом, доведеним.

Тобто, мотивувальна частина вироку має містити чітке формулювання обвинувачення.

З правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.11.2016 року під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину. Юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Судом першої інстанції визнано обвинуваченого ОСОБА_7 винним та засуджено за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України.

Однак, в мотивувальній частині вироку, формулюючи обвинувачення, визнане судом доведеним,суд в порушення ст.374 КПК України не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за кожним складом кримінального правопрушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі №5-98км16; в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Фактично зі змісту мотивувальної частини вбачається, що суд встановив та виклав обставини вчинення розбійного нападу .

При цьому суд прийняв рішення, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за п.6 ч.2 ст. 115 КК України відсутнє.

За відсутності формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним за кожне кримінальне правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та визнаний винним суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити законність висновків суду.

Допущені судом першої інстанції порушення ст. 374 КПК України перешкодили ухвалити законне, обгрунтоване рішення та є істотними порушеннями кримінального процесуального закону відповідно до вимог ст. 412 КПК України.

Згідно із ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Допущені судом першої інстанції під час судового розгляду істотні порушення вимог ст.374 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме п.2, п.10 ч.1ст. 7 КПК України та ст.9, ст.17 КПК України відповідно до яких верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини служать гарантією правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, є підгрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні процесуальних правовідносин, приймаючи до уваги, що КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги, враховуючи те, що до підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення встановлені під час апеляційного розгляду, однак в межах повноважень суду апеляційної інстанції вони не можуть бути усунуті, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирок відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, якими встановлено, що, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегія суддів в обговорення питання щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, відповідності покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не входить.

Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті цього кримінального провадження, з метою попередження ризику переховування ОСОБА_7 від суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Під час нового судового розгляду необхідно усунути вищевказані порушення, вжити заходи для всебічного, повного зясування обставин, врахувати доводи апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 409, 412, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О ВИ В:

Апеляційні скарги прокурора, захисника, обвинуваченого задоволити частково.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 відносно ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити на строк не більше 60 днів.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4