Провадження № 1-кп/344/573/25
У Х В А Л А

29 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши під час судового засідання матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що 29.07.2024 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, 31.07.2024 року його було звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави. 16.10.2024 року Мартинюку обрано запобіжний захід у вигляді застави та покладено обов`язки відповідно до вимог законодавства. Однак, ОСОБА_5 неодноразово порушив обов`язки встановлені запобіжним заходом, а саме неодноразово не з`являвся за викликом суду, переховувався від суду, в у зв`язку із сим його було оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання. Прокурор клопотання підтримав, просить змінити запобіжний захід із врахуванням того, що існують ризики, а саме переховування від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення такого клопотання. Захисник вказав, що не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений вказав, що більше такого не повториться і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, а також враховуючи в сукупності всі обставини, у тому числі передбачені у ст. 178 КПК України, суд вважає наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Особа набувши статусу обвинуваченого у кримінальному провадженні, набуває певних зобов`язань, виконання яких слугує мінімальною гарантією досягнення завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України.

До них п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України відносить обов`язок обвинуваченого прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб. Такий обов`язок є безумовним і не залежить від дії певного запобіжного заходу, застосованого до особи.

Крім цього, зміст ч. 8 ст. 182 КПК України вказує на те, що неможливість прибуття обвинуваченого на виклик може зумовлюватися виключно поважними причинами.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

П.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, при вирішені клопотання про зміну запобіжного заходу суд враховує дані про особу обвинуваченого, його поведінку під час судового розгляду. Так, з листопада 2024 року обвинувачений ОСОБА_5 в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, жодних клопотань не подавав, у зв`язку із чим ухвалами суду від 20.11.2024 року, 05.12.2024 року, 29.01.2025 року до нього було застосовано примусові приводи. Крім того, у зв`язку із неможливості встановлення місця знаходження обвинуваченого та доставлення його до суду, ухвалою суду від 12.02.2025 року його оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання.

Відповідно до п.6 ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 порушив вимоги ухвали суду від 16.10.2024 року в частині покладених на нього обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Прокурором поза розумним сумнівом доведено, що існують ризики щодо можливого переховування обвинуваченого від суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у виді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду.

Відповідно до п.3 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у виді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи усе викладене, суд вважає що клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого із застави на тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.376, ч.2 ст.392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк шістдесят днів - до 27 червня 2025 року включно.

Взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)», та вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 30 квітня 2025 року.

Головуюча суддя ОСОБА_6