Справа № 626/2420/24
Провадження № 1-кп/626/66/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області

в складі: головуючого -судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000254 за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Харківської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше засуджений Красноградським районним судом Харківської області: 05.10.2023 року за ст.126-1 КК України до 1 року обмеження волі відповідно до ст.75 КК звільнений від відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 02.04.2024 року за ч.1 ст.162 КК України до 2-х років обмеження волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.263, ч.1 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 09.06.2024 року о 16:00 годині, більш точного часу не встановлено, перебував поблизу території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до будинку, який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел на порушення недоторканності житла, а саме: на незаконне проникнення до житла або іншого володіння особи, ОСОБА_6 , в той же день, тобто 09.06.2024 року, всупереч волі володаря ОСОБА_7 та без його дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутність будь-яких причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно, незаконно, протиправно, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, яким огороджена вся територія домоволодіння, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого підійшов до житлового будинку, силоміць зламав ручку вхідних дверей , після чого ногою вибив вхідні двері, і послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканність, незаконно проник до житла особи вказаного домоволодіння, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як порушення недоторканністі житла.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Красноградського районноного суду Харківської області № 626/521/23 від 15.03.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, діючи умисно, всупереч вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України, продовжував після цього керувати транспортними засобами.

Обвинувачений 04.06.2023 року о 22:48 год. на вулиці Вишневій міста Красноград Харківської області керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. Також обвинувачений ОСОБА_5 постановою Красноградського районного суду Харківської області від 21.06.2023 в справі № 626/1525/23 був притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 34000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

ОСОБА_5 будучи ознайомлений із постановою Красноградського районноного суду Харківської області № 626/1525/23 від 21.06.2023 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням його права керування транспортними засобами, будучи зобов`язаний та маючи можливості її виконати, усвідомлюючи те, він позбавлений права керувати транспортними засобами, 15 червня 2024 року близько 12-ї години керував мопедом марки Honda Lead без номерних знаків ао вулиці Шиндлера м.Берестин Харківської області, де був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_5 .

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України , як не виконаня постанови суду, яка набрала законної сили, що проявилось у невиконанні покладених на нього обов`язків, а саме будучи позбавлений права керування транспортним засобом, керував ним.

Також ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, посягаючи на громадську безпеку в частині убезпечення від порушення правил обороту вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлені слідством дату, час та спосіб, придбав 40 патронів до вогнепальної зброї, два корпуси ручних гаранта Ф-1 та два підривачі типу УЗРГМ та виявив бажання їх збути іншій особі.

13.03.2025 о 09:25 год., ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості в центральному парку м. Берестин Харківської області, діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут боєприпасів, з корисливих мотивів, в порушення вимог п. 1 "Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України", затвердженого постановою Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна" від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого законом дозволу, а саме: п.2, п.9, п.10 "Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 року №576 (зі змінами), п.2.1 "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (зі змінами), із рук в руки незаконно збув ОСОБА_8 , який був залучений для контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки в якості покупця, 40 патронів є боєприпасами бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 АК, два корпуси ручних гаранта Ф-1 та два підривачі типу УЗРГМ до ручних гаранта, які у своїй сукупності (штатному з`єднанні) утворюють дві ручні гранати Ф-1, які відносяться до категорії бойових припасів, які ОСОБА_6 попередньо з метою подальшого збуту незаконно носив при собі. При цьому від ОСОБА_8 за збут боєприпасів, ОСОБА_6 із рук в руки отримав грошові кошти в сумі 7000 грн., які були вручені ОСОБА_8 , співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як носіння, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час судового розгляду між прокурором Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_6 09 вересня 2025 року була укладена угода про визнання винуватості.

Згідно даної угоди ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч.1 ст.382, ч.1 ст.263 КК України. ОСОБА_6 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі викладеному в обвинувальному акті у судовому провадженні. Сторонами узгоджено, яке при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначено покарання за ч.1 ст.162, ч.1 ст.382, ч.1 ст.263 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.382, ч.1 ст.263 КК України. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбаченийі ч.1 ст.263 КК України є тяжким, ч.1 ст.382 КК України є нетяжким. Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.162 КК України є кримінальним проступком.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам призначення покарання, передбачених ст. 65, 66 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Як вбачається зі змісту угоди, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою ст.65 КК України, а також санкціям ч.1 ст.162, ч.1 ст.382, ч.1 ст.263 КК України.

Суд вважає доцільним призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно правової позиції, викладеної у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком. Як передбачено ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 не відбув покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 02 квітня 2024 року, при призначенні покарання останньому необхідно застосувати положення ст.71 КК України та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, приймаючи до уваги ст.72 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. Судові витрати, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 вересня 2025 року, необхідним є вважати продовженою дію запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373,374,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 09 вересня 2025 року про визнання винуватості між прокурором Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.382, ч.1 ст.263 КК України.

Призначити ОСОБА_6 : за ч.1 ст.162 КК України покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі; за ч.1 ст.382 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70. ст.72 КК України, за сукупністю вказаних кримінальних правопрушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст.72 КК України, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Красноградського районного суду Харківської області від 02 квітня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з дня його фактичного затримання 11 квітня 2025 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартоюОСОБА_6 продовжити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі: сейф -пакет експертної служби МВС України № 540144, сейф -пакет експертної служби МВС України № 540143, сейф -пакет експертної служби МВС України № 6301230, сейф -пакет експертної служби МВС України № 6301229 - передані на зберігання до камери схову Берестинського РВП ГУНП в Харківській області - знищити. Мобільний телефон ТМ "Iphone" моделі 11 Pro Max (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ), переданий на зберігання до камери схову Берестинського РВП ГУНП в Харківській області повернути власнику.

Витрати за проведення експертизи № СЕ-19/121-25/6454-БЛ від 18.03.2025 в сумі 1989,75 гривень, № СЕ-19/121-25/6455-АБЛ від 19.03.2025 в сумі 1989,75 гривень , № КСЕ-19/121-25/6782 від 21.03.2025 в сумі 6367,20 гривень стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя