ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/775/25 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 640/9581/19 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 про відмову у задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ СУ ГУНП в Харківській області від 30 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000090 від 30.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області від 30.04.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000090 від 30.03.2019, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Представник потерпілого, не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою скаргу представника потерпілого задовольнити, постанову слідчого від 30.04.2025 про закриття кримінального провадження скасувати та направити матеріали кримінального провадження до ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Крім того, представник потерпілого подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, мотивуючи це тим, що ні він, ні потерпілий не були присутні під час оголошення ухвали слідчого судді. З мотивами судового рішення ознайомився 03.06.2025, коли отримав повний текст ухвали.

В обгрунтування апеляційних вимог представник потерпілого посилається на те, що кримінальне провадження закрито за відсутністю в діянні ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, однак жодній особі про підозру не було повідомлено. Органом досудового розслідування не встановлено достовірної швидкості руху автомобіля Тойота у момент наїзду на пішохода ОСОБА_9 , точну повздовжню та поперечну позицію розташування місця наїзду автомобіля на пішохода, відносно меж правої смуги автодороги. Звертає увагу на суперечності у результатах проведених експертиз. Постанова слідчого не містить обгрунтованих обставин, які є підставами для її винесення, а також належної оцінки всіх доказів. Закриваючи кримінальне провадження за відсутності у діянні складу злочину, слідчий не вказав, хто є суб`єктом його вчинення.

Представник потерпілого вказує, що слідчий з ним взагалі не комунікував, про призначення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи дізналися вже після направлення матеріалів до ОНДІСК для проведення експертизи, тому надання органу досудового розслідування будь-яких клопотань із вихідними даними та запитаннями було вже неможливим.

Зазначає, що не отримав відповіді на останній адвокатський запит від 01.05.2025 щодо повернення матеріалів кримінального провадження з експертного дослідження. Несвоєчасне надання інформації про стан досудового розслідування обмежило права потерпілого.

Крім того, захисник звертає увагу на протиріччя у судовому рішення, в якому слідчий суддя одночасно зазначив як про передчасність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, так і про обгрунтованість цієї ж постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника потерпілого, який підтримав клопотання про поновлення процесуального строку та апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 , дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення як клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, так і апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно приписів частини 1 статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З матеріалів судового провадження вбачається, що представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 брав участь 29.05.2025 у судовому засіданні під час розгляду його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, під час проголошення повного тексту ухвалу слідчого судді цього ж дня був відсутній. Отримавши 03.06.2025 копію повного тексту ухвали слідчого судді, 05.06.2025 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді є вмотивованим та таким, що підлягає задоволенню.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді щодо відмови в задоволенні скарги на постанову слідчого від 30.04.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000090 від 30.03.2019, колегія суддів вважає її передчасною з наступних підстав.

Відповідно до статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (статті 2, 284 КПК України).

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. На думку суду апеляційної інстанції, зазначені вимоги закону слідчим та слідчим суддею не дотримані. Слушними є доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що ухвала слідчого судді в мотивувальній частині містить суперечливі твердження щодо оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя в одному із абзаців зазначив: «Однак, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 0000090 від 30.03.2019 винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню». Поряд з цим, в іншому абзаці мотивувальної частини слідчий суддя зазначає: «що в задоволенні скарги слід відмовити, оскільки органом досудового розслідування повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено досліджені всі обставини кримінального правопорушення, надана їм належна правова оцінка. За таких обставин, постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 30.04.2025 є правомірною, а в задоволенні скарги представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 слід відмовити». Суд апеляційної інстанції зауважує, що судове рішення не має містити суперечливих та неоднозначних висновків, а тому ухвалу слідчого судді в даному випадку не можна вважати обгрунтованою. Крім того, колегією суддів встановлено, що відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя погодився з висновком слідчого та підставами закриття кримінального провадження, з посиланням на проведені органом досудового розслідування слідчі дії та отримані висновки судових експертиз, зокрема висновок ОНДІСЕ від 08.04.2025, відповідно до якого водій автомобіля не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України. Суд апеляційної інстанції з таким висновком слідчого судді не погоджується та вважає його передчасним, оскільки перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що органом досудового розслідування не було вжито всіх необхідних заходів з метою перевірки обставин, за якими розпочато досудове розслідування та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ СУ ГУНП в Харківській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000090 від 30.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України. Кримінальне провадження було розпочато за фактом ДТП, в результаті якого настала смерть пішохода ОСОБА_9 . Слідчим неодноразово приймалися рішення про закриття вказаного кримінального провадження, які були скасовані ухвалами слідчих суддів. Востаннє кримінальне провадження закрито постановою слідчого від 30.04.2025, в якій слідчий посилається на проведені під час досудового розслідування слідчі дії, а саме: огляд місця події від 30.03.2019; висновки судово-медичної експертизи трупа; допит водія ОСОБА_11 ; допит потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ; слідчий експеримент, проведений з водієм ОСОБА_11 ; висновки транспортно-трасологічної експертизи № 19/119/6-2/280е від 17.04.2019; транспортно-трасологічної експертизи № 19/119/9-1/93е від 23.04.2019; автотехнічної експертизи технічного стану № 19/119/9-1/92е від 24.04.2019; медико-криміналістичних експертиз № 131 від 02 липня 2019 року; № 132 від 01 липня 2019 року; № 133 від 03 липня 2019 року; комплексної судово-медичної, медико-криміналістичної та автотехнічної експертиза № 08-183/16388/25365/25366/2019 від 27.11.20219 року; транспортно-трасологічної експертизи № 15771 від 28.02.2020; комплексної комісійної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи № 2703/2704-20/08-194/906/907/2020 від 30 грудня 2020 року, а також висновок комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 178/21/26908/21-52/34288/34289/21-52 від 23.12.2021; допити свідків та висновки комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи Одеського НДІСЕ № 773-34-25 від 10.04.2025. Разом з тим, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий у постанові взагалі не посилався на висновок автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 10368/10369/20-52 від 21.04.2020, проведену експертом Київського НДІСЕ, та не надав оцінки цьому висновку експерта у взаємозв`язку із іншими висновками проведених експертиз у постанові про закриття кримінального провадження від 30.04.2025. Відповідно до висновку експерта автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 10368/10369/20-52 від 21.04.2020, показання водія ОСОБА_11 щодо розташування місця наїзду відносно меж проїзної частини, напрямку руху пішохода з узбіччя на проїзну частину та місця наїзду, не відповідає зафіксованій слідовій інформації.

Експертом було встановлено, що місце наїзду автомобіля на пішохода в поперечній площині знаходиться в районі дорожньої розмітки 1.2, що позначає край проїзної частини, а в повздовжній площі перед осипом частинок ЛФП, які на схемі ДТП позначені позначкою 2, відносно напрямку руху автомобіля, а згідно фотознімків з місця пригоди дана осип починається на дорожній розмітці 1.2. Отже, з технічної точки зору не виключається знаходження пішохода в момент наїзду або на дорожній розмітці 1.2 або поряд з нею на узбіччі.

Більш точно встановити розташування місця наїзду автомобіля на пішохода відносно елементів проїзної частини та орієнтиру не є можливим через відсутність зафіксованої достатньої кількості відповідних інформаційних ознак. За результатами дослідження експертом було встановлено, що дії водія ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.13.3, п. 1.2. ПДР України та знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної пригоди з технічної точки зору. В подальшому адвокат ОСОБА_13 , який діяв в інтересах водія ОСОБА_11 , яка перебувала у статусі свідка, звернувся до слідчого з клопотанням про призначення комплексної комісійної експертизи. Клопотання адвоката ОСОБА_13 постановою слідчого від 29.05.2020 було задоволено, без урахування його процесуального статусу. Представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 також звернувся до слідчого із клопотанням про призначення комплексної експертизи та головною експертною установою просив визначити Київський НДІСЕ. Постановою слідчого від 11.06.2020 вказане клопотання представника потерпілого задоволено частково та призначено комплексну експертизу, проведення якої доручено іншим експертним установам. Комплексна комісійна судова транспортно-трасологічна, автотехнічна та судово-медична експертиза, за результатами якої складено висновок № 2703/2704-20/08-194/906/907/2020 від 30 грудня 2020 року, була проведена експертами Дніпропетровського НДІСЕ та Харківського НДЕКЦ МВС України. За вказаним висновком, у діях водія ОСОБА_11 відсутні невідповідності ПДР, які б перебували б у причинному зв`язку із подією ДТП.

Висновком комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 178/21/26908/21-52/34288/34289/21-52 від 23.12.2021 також встановлено, що у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_11 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. Зазначено, що у схемі ДТП та протоколі огляду місця події від 30.03.2019 дані, які підтверджують місце наїзду автомобіля на пішохода на місці дорожньої розмітки 1.2 відсутні.

Для проведення вказаних експертиз експертам були надані матеріали кримінального провадження, однак посилання на висновок автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 10368/10369/20-52 від 21.04.2020, проведеної експертом Київського НДІСЕ, у висновку експертизи № 178/21/26908/21-52/34288/34289/21-52 від 23.12.2021 та висновку № 2703/2704-20/08-194/906/907/2020 від 30 грудня 2020 року, відсутнє. У постанові про закриття кримінального провадження від 30.04.2025 слідчий також не посилається на висновок автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 10368/10369/20-52 від 21.04.2020, не наводить обгрунтувань, у зв`язку із чим були відхилені висновки цієї експертизи та взяті до уваги висновки інших експертиз, враховуючи, що на схемі ДТП відображено осип ЛФП і в межах проїзної частини, і правого узбіччя, про що також зазначила свідок ОСОБА_14 під час допиту 18.10.2024, свідок ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Відповідно до частини 10 статті 101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Слідчим у постанові від 30.04.2025 фактично наведено перелік висновків проведених експертиз без аналізу всіх висновків у їх сукупності та взаємоз`язку зі слідовою картиною на місці ДТП, яка зафіксована на схемі ДТП та фотознімках, що є додатками до протоколу огляду місця події.

Як вбачається зі змісту висновку комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 178/21/26908/21-52/34288/34289/21-52 від 23.12.2021, листами від 07.04.2021, 02.09.2021 ГБ СМЕ МОЗ України зверталося до слідчого СУ ГУНП в Харківській області щодо надання гістологічного матеріалу, одягу та взуття ОСОБА_9 , фрагменту правої стегнової кістки, однак на час завершення експертизи дані матеріали надіслані не були. При цьому, щодо опису пошкодження підошв взуття у попередніх висновках експертиз були розбіжності, у зв`язку із відсутністю речового доказу в розпорядженні комісії, пошкодження взуття до уваги не бралося, експертиза завершена за наявними даними.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при проведенні комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи Одеського НДІСЕ експертом було складено клопотання до слідчого, в якому експерт просив надати відповіді на зазначені ним питання, в тому числі вказати чи належить осип часток ЛФП, який зафіксований на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 30.03.2019 як початок осипу часток ЛФП автомобіля Тойота, якщо належить, то вказати їх розташування на правому узбіччі та проїзній частині відносно дорожньої розмітки 1.2. та вказати належність сліду колеса транспортного засобу. Слідчим для з`ясування вказаних питань 18.10.2024 було допитано ОСОБА_14 , яка повідомила, що в межах правого узбіччя, біля лінії дорожньої розмітки 1.2, яка позначає правий край проїзної частини, зафіксовано прямолінійний слід колеса. Вказати чи належить цей слід виключно автомобілю Тойота, р.н. НОМЕР_1 свідок не може за відсутності спеціальних знань.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до висновку судової трасологічної експертизи від 28.02.2020 № 15771, сліди протектора шин для ідентифікації конкретного колеса транспортного засобу непридатні, однак такі сліди залишені протектором шини колеса однаковим за загальними ознаками з протектором шин автомобіля Toyota Rav4, р.н. НОМЕР_1 .

Крім того, вказаний свідок повідомила, що в межах проїзної частини та правого узбіччя знаходився осип часток ЛФП протяжністю 1.3 м, однак не може вказати чи належить осип ЛФП виключно автомобілю Toyota Rav4, р.н. НОМЕР_1 . Аналогічні показання надали інші свідки, які були присутні під час огляду місця ДТП. Однак, даних про те, що слідчим вживалися заходи для встановлення експертним шляхом відповідності виявленого ЛФП саме автомобілю Toyota Rav4, р.н. НОМЕР_1 , у постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 30.04.2025, не наведено. У зв`язку із відсутністю запитуваної інформації, слідчий у постанові від 06.02.2025 просив проводити дослідження без запитуваної інформації та висновок експертизи складено виходячи із вихідних даних, вказаних слідчим фактично зі слів водія ОСОБА_11 , у тому числі і щодо місця наїзду, яке розташоване на відстані 0, 85 м від лінії дорожньої розмітки, яка позначає край проїзної частини.

Враховуючи, що висновки експертиз ґрунтуються на вихідних даних, встановлених слідчим з урахуванням показань водія ОСОБА_11 , на переконання колегії суддів, слідчим у даному випадку не було вжито всіх необхідних та достатніх заходів для об`єктивної перевірки обставин дорожньо-транспортної події всіма процесуальними засобами.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності, що в даному випадку слідчим здійснено не в повному обсязі, у зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 30.04.2025 підлягає скасуванню.

Встановлені судом апеляційної інстанції недоліки тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року і постановлення, згідно вимог статті 407 КПК України нової ухвали, якою скаргу представника потерпілого слід задовольнити, а постанову слідчого 30 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000090 від 30.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України скасувати, матеріали даного кримінального провадження направити прокурору для подальшого проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року скасувати і постановити нову ухвалу.

Скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ СУ ГУНП в Харківській області від 30 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000090 від 30.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2025 року скасувати.

Матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 70000090 від 30.03.2019 повернути прокурору для організації досудового розслідування.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: