КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4738/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України у кримінальному провадженні №0000038 від 17.01.2024,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням погоджененим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000038 від 17.01.2024.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000038 від 17.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України.

Невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.01.2024 ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, перебуваючи на території Закарпатської області (більш точне місце розслідуванням не встановлено), вирішили утворити та очолити стійке ієрархічне злочинне об`єднання - злочинну організацію. Метою діяльності вказаної організації стало протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення систематичного, протягом невизначеного терміну часу, незаконного придбання та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, незаконного виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних та особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін, а також обіг яких заборонено 4-ММС (4-метилметкатинон) (далі - психотропна речовина) на території м. Ужгород та м. Мукачево Закарпатської області.

ОСОБА_10 з невстановленою особою, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел вони не зможуть, оскільки така протиправна діяльність потребує чітких та узгоджених дій, значної кількості людей, ОСОБА_10 , діючи спільно та за взаємною згодою із Особа_1, у різний період часу при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах залучив інших осіб ОСОБА_10 , діючи з відома ОСОБА_11 та невстановленою особою, умисно, відповідно до відведеної безпосередньо йому ролі у спільному злочинному плані, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений розслідуванням час, але не пізніше 17.01.2024, перебуваючи на території Закарпатської області (більш точне місце розслідуванням не встановлено), запропонував ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 та невстановленій слідством особі (далі - Особа_2) взяти участь у запланованих злочинах, пов`язаних з незаконним придбанням та зберіганням прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, незаконного виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту психотропних речовин, повідомивши останнім свої наміри щодо механізму їх вчинення.

Отримавши від ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та Особа_2 добровільну згоду на спільну протиправну діяльність у складі злочинної організації, ОСОБА_10 , діючи з відома Особа_1 та ОСОБА_11 , будучи керівником злочинної організації, з метою підготовки до вчинення вказаних злочинів та дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю, на етапі створення довів ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та Особа_2 загальний план вчинення злочинів та повідомив їм, що керівником їх окремої групи визначено ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_11 , діючи з відома та під керівництвом ОСОБА_10 та невстановленою особою, визначив ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та невстановлену особу, як осіб, відповідальних за безпосереднє незаконне виготовлення психотропних речовин, на яких поклали наступні обов`язки у складі злочинної організації, зокрема, але не виключно:

- незаконне виготовлення психотропних речовин, контроль обсягу та якості незаконно виготовленої психотропної речовини;

- передача за вказівкою ОСОБА_11 чи іншого члена злочинної організації, якому вони підпорядковується, незаконно виготовленої психотропної речовини іншим учасникам злочинної організації для її подальшого незаконного фасування та збуту;

- виконання інших завдань та вказівок останніх.

У період з часу створення по 11.03.2025, створена ОСОБА_10 та Особа_ 1 злочинна організація, під керівництвом керівників структурних її частин вчинила ряд особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту та незаконним збутом психотропних речовин.

ОСОБА_10 та невстановленою особою злочинна організація завдяки розробленим її учасниками заходам убезпечувала себе від викриття і діяла з невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 17.01.2024 на території м. Ужгород, м. Мукачево, інших міст та селищ Закарпатської області, а припинила своє функціонування у зв`язку із її викриттям правоохоронними органами.

Під час проведення досудового розслідування встановлено низку особливо тяжких злочинів вчинених злочинною організацією під керівництвом ОСОБА_10 , Особа_1, ОСОБА_11 та участю ОСОБА_8 .

11.03.2025ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2025 клопотання слідчого задоволено, продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 07.08.2025 включно, без визначення застави.

Не погоджуючись з ухвалою першої інстанції слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , 13.06.2025 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді від 09 червня 2025 року, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою органу досудового розсідування, прокурора слідчого судді , суду одержаною у порядку та строки, визначені ч.9 ст. 135 КПК України

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України і в`їзд в Україну;

У разі часткового задоволення апеляційних вимог просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби та зобов`язати підозрюваного не відлучатися із адреси свого місця проживання по АДРЕСА_1 , у період часу з 23 год 00 хв по 06 год 00 хв., або визначити відносно підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240, 00 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 посилається на те, що сторона захисту вважає вищезазначену ухвалу незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Посилається на те, що слідчим не було доведено існування ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України або що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, вказує, що зміст клопотання стосовно наявності ризиків повністю ідентичний попереднім клопотанням про продовження запобіжного заходу і не містить жодних нових даних.

Вважає, що підозра є необґрунтованою, оскільки прокурором не було доведено її обґрунтованість, а тому за таких обставин, утримувати ОСОБА_8 під вартою, як заборонено законом, та і недоцільно, крім цього слідчим суддею жодним чином не враховані доводи сторони захисту, які були викладенні письмово у запереченні, зазначає, що у повідомленні про підозру викладено 12 епізодів злочинної діяльності, 11 з яких вчиненні іншими підозрюваними, як правило самостійно кожним.

Звертає увагу колегії суддів, що стосовно підозрюваного слідчим суддею змінювався запобіжний захід на домашній арешт майже на один місяць, який був в подальшому скасований колегією Київського апеляційного суду, але цей запобіжний захід протягом цього часу забезпечував належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000038 від 17.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.03.2025 у відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру: в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України; у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому в особливо великих розмірах, злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини, вчиненому злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Слідчий суддя дійшов висновку з якими погодився суд апеляційної інстанції про наявність підстав для про продовження строку тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення зазначила, що метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 , згідно частини першої статті 177 КПК України, є забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Як на підставу наявності даних ризиків було вказано, що ризик, передбачений пунктом першим частини першої статті 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання може спонукати останнього до втечі на тимчасово непідконтрольні Україні території або за кордон та тривалого переховування від органів слідства та суду з метою уникнення зазначеного вище покарання.

Орган досудового слідства також вказує, що ризик, передбачений пунктом другим частини першої статті 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що діяльність ОСОБА_8 та інших учасників вказаної злочинної організації здійснювалась із застосуванням заходів конспірації та має широку ієрархічну структуру, яка розповсюджувалась на різних регіонах України. Перебуваючи на волі підозрюваний може вчинити дії спрямовані на знищення або приховування на даний час невідшуканих речей чи документів, які як самостійно так і в своїй сукупності можуть містити значення речових доказів.

Ризик, передбачений пунктом третім частини першої статті 177 КПК України - незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 знає особисто інших підозрюваних, та може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування останніх, спонукати свідків, які надали покази у цьому провадженні відмовитися від раніше наданих показань чи уникати явки до суду з метою проведення їх допиту безпосередньо під час судового засідання.

Ризик, передбачений пунктом четвертим частини першої статті 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у створенні підозрюваним ОСОБА_8 штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

Ризик, передбачений пунктом п`ятим частини першої статті 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки незаконний збут психотропних речовин може приносити швидкий стабільний заробіток, а на теперішній час органом досудового розслідування достовірно не встановлено інших учасників злочинної організації та канали надходження прекурсорів, які використовувались для незаконного виготовлення з метою збуту психотропних речовин.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відтак, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що погоджується із наведеними у клопотанні слідчого доводами, а саме, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Слідчий суддя прийшов до висновку, із чим погоджується й колегія суддів, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України, слідчим у поданому клопотанні обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчать матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не є достатніми для запобігання вказаним ризикам.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором обґрунтовано доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, які відповідно дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, виникла необхідність в застосуванні підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчинених злочинів, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

Щодо тверджень апелянта, що слідчий суддя не прийняв до уваги обмеженість вказаних стороною обвинувачення доказів, якими обґрунтовує висунуту підозру останньому, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і в ході апеляційного розгляду.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінальних правопорушень в діяннях та винуватості особи в їх вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Твердження апелянта про неврахування судом певних обставин щодо особи підозрюваного не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини самі по собі не свідчать про безпідставність застосування даного виду запобіжного заходу.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваному ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника підозрюваного, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника, без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 182, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3