Справа №591/3895/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/243/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2025 року, якою обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Управління СБ України в Сумській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000466 від 28 листопада 2024 року, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження старший слідчий СВ Управління СБ України в Сумській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без права внесення застави.

Вказане клопотання старшим слідчим СВ Управління СБ України в Сумській області ОСОБА_10 вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої підозри ОСОБА_7 та наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2025 року клопотання було задоволено.

Обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Визначено строк дії ухвали до 12 червня 2025 року включно.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що матеріали клопотання не містять жодних відомостей про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення. Так, протоколи НСРД не містять інформації про розмову ОСОБА_7 , який прямує вказує про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україні, в тому числі їх переміщення територією. Останній лише ділився враженнями від побаченого, вибухів та пошкоджень, як і всі мешканці України після надзвичайних подій, ракетних пошкоджень, обстрілів.

Окрім цього, стороною обвинувачення не доведено існування наміру в підозрюваного переховуватися від суду, чи незаконного впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочин, в якому ОСОБА_7 підозрюється.

Також, апелянт зауважує про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце мешкання: АДРЕСА_1 , одружений.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 із захисником ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора ОСОБА_6 , який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого старшим слідчим СВ Управління СБ України в Сумській області ОСОБА_10 клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000466 від 28 листопада 2024 року, 14 квітня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 260 КПК України (аудіо контроль особи) від 09 січня 2025 року, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 264 КПК України (зняття інформації з електронної інформаційної системи або її частин) від 10 лютого 2025 року, 01 квітня 2025 року, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України (зняття інформації з транспортних комунікаційних мереж) від 15 березня 2025 року та є достатніми на даній стадії провадження, доказами.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 України, вказує те, що, підозрюваний проживаючи в районі ведення бойових дій в м. Середина-Буда, має можливість незаконно перетинати не контрольований державний кордон України в районі ведення бойових дій, тим самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, підозрюваний може скористатися зв`язками ОСОБА_11 із представниками фсб РФ з метою зміни своїх ідентифікаційних даних чи скористатися допомогою з безперешкодного переміщення державного кордону України на територію РФ.

Окрім цього, оцінюючи наявність вказаного ризику, колегія суддів зважає на практику Європейського суду з прав людини, відповідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Таким чином, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що звернув увагу слідчий суддя.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків в кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, тому доводи захисника в цій частині також є необґрунтованими.

Зважаючи, що не встановлені всі особи, які причетні до вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний може повідомити останніх про факт виявлення його злочинної діяльності та обставини, які стали відомі органами досудового розслідування, що у подальшому унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Тому існує ризик, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню іншим шляхом.

Також органом досудового розслідування доведено існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження останнім вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_7 зневажає та особисто негативно ставиться до військових ЗС України та інших військових формувань, які здійснюють відсіч збройної агресії РФ проти України, у тому числі на прикордонній території, в Сумській області.

Наявність вище перелічених ризиків стверджується тим, що встановлені на даний час обставини провадження, відсутність відомостей щодо наявності у нього міцних соціальних зв`язків, у тому числі утриманців, що у сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, свідчить на користь існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо апеляційних доводів про не доведення матеріалами клопотання вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

На даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо нього обмежувального заходу.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Відповідно, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення та висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Посилання захисника на наявність в підозрюваного ОСОБА_7 постійного місця проживання, сімейний стан, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки на стадії досудового розслідування.

Окрім цього, колегія суддів зауважує про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушенні, що полягає у поширенні інформації про переміщення та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації та місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану та з метою надання такої інформації незаконним збройним формуванням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, також підозрюваний проживає та зареєстрований в м. Середино-Буда, поблизу якого на цей час відбуваються активні бойові дії, що в сукупності свідчить про не можливість застосувати відносно останнього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого слідчим суддею рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4