Справа №718/1441/25
Провадження №1-кп/718/70/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2025 року за № 0000946 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Кремінна Луганської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, не працює, раніше не судимого, має на утриманні хвору дружину та двох неповнолітніх дітей, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2025 приблизно о 15:18 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою проживання по АДРЕСА_1 , переслідуючи злочинний умисел, який раптово виник, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам про підготовку вибуху, що загрожує безпеці громадян, з метою викликати занепокоєння, паніку та розгубленість серед медичних працівників та відвідувачів медичної установи ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», яка розташована за адресою м.Чернівці, вул. Фастівська, 2, достовірно знаючи при цьому про неправдивий характер поширюваної ним інформації та розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху та паніки, порушить робочий процес установи, нормальний ритм життя та спокій, здійснив повідомлення про замінування цього закладу охорони здоров`я.

З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у виді шкоди громадській безпеці, а також бажаючи їх настання, використовуючи мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 із мобільного номеру телефону мобільного оператора «Lifecell» НОМЕР_4 умисно на спец лінію «103» здійснив повідомлення завідомо неправдивої інформації, яка не відповідає дійсності, а саме про намір підірвати медичну установу ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», яка розташована за адресою м. Чернівці, вул. Фастівська, 2, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про критичну інфраструктуру», Постанови КМУ №1109 від 09.10.2020 та Постанови КМУ №600 від 24.04.2024 відноситься до об`єктів критичної інфраструктури та є закладом охорони здоров`я.

Вказане повідомлення було спрямоване на порушення звичного режиму функціонування ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», яка розташована за адресою м.Чернівці, вул. Фастівська, 2, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб (представників рятувальних служб, швидкої медичної допомоги та поліції) для перевірки вказаного повідомлення, а також до порушення нормального функціонування вищезазначеної медичної установи

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, якщо об`єктом завідомо неправдивого повідомлення став заклад охорони здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що в січні 2025 року у дружини закінчувався строк дії інвалідності тому декілька разів ходив в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» з метою її продовження, проте через різні причини продовження інвалідності відкладалося. ОСОБА_4 це обурило. В переддень дзвінка він поминав побратима. 16.03.2025 з телефону сина він зателефонував в медичний заклад та повідомив про підготовку вибуху. У вчиненому розкаюється, жалкує, просить суворо не карати та врахувати його службу в ЗС України, отримання контузії, опікується хворою на психічний розлад дружиною, ІІ група інвалідності, яка встановлена до 01.01.2025, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є ВПО. Просив не позбавляти його волі.

Адвокат ОСОБА_5 з урахуванням описаних вище обставин просив призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Прокурор у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо виду та розміру покарання запропонував призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_4 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат у справі.

При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їхня позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України, доведена повністю.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, також враховує й фактичні обставини та характер вчиненого злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні визнав, щиро розкаявся, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до 6 лютого 2023 проходив військову службу у складі ЗС України, звільнений на за п.п. «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину ІІ групи інвалідності внаслідок психічного розладу, і на цій підставі був звільнений з військової служби, схильний до вчинення адміністративних правопорушень, за місцем фактичного проживання характеризується негативно, є ВПО, окрім дружини та дітей інших родичів не має.

Обставинами згідно із ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає - щире каяття, військову службу у період воєнного стану.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , прокурором не заявлено та судом не встановленою.

Беручи до уваги зазначене, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає, що йому доцільно призначити покарання у мінімальних межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 259 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Поряд із цим, із врахуванням суспільної небезпеки вчиненого, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, військова служба у період воєнного стану) та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, враховуючи при цьому повне та беззастережне визнання обвинуваченим своєї вини, перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини ІІ групи інвалідності внаслідок психічного розладу, змушене внутрішнє переміщення внаслідок бойових дій, відсутність у місці фактичного проживання інших родичів, окрім дружини та дітей, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, а тому знаходить підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, тобто застосування щодо нього вимог ст.ст. 75, 76 К України.

При цьому, застосування мінімального покарання у виді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від його відбування із покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, тобто без ізоляції від суспільства, - буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення нових злочинів як ним, так й іншими особами та сприятиме загальній меті та цілям покарання.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень ч. 1 ст. 377 КПК України, він підлягає звільненню з-під варти в залі суду, а застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю в 3 (три) роки.

Згідно з п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Зарахувати у строк відбуття покарання перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою у даному кримінальному провадженні з 16.03.2025 року по 11.06.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи відео-звукозапису у розмірі 4 457 грн.

Речові докази - мобільний телефон марки «Samsung» з двома сім картами, який має наступний міжнародний ідентифікатор мобільного обладнання (IMEI), а саме ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , запакований до сейф-пакету CRI1081962, та особисті документи ОСОБА_4 , які запаковані до паперового конверту, що зберігаються у камері зберігання Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_1