ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 991/878/22

провадження № 51-7531 км 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31 жовтня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 04 липня 2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_15 , захисника обвинуваченого ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_17 , захисника обвинуваченого ОСОБА_18 - адвоката ОСОБА_19 , захисника обвинуваченої ОСОБА_20 - адвоката ОСОБА_21 , захисника обвинуваченої ОСОБА_22 - адвоката ОСОБА_23 про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні № 0000365 від 02 червня 2017 року.

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 19 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Вищого антикорупційного суду від 04 липня 2024 року.

Не погоджуючись з таким рішенням місцевого суду, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 19 вересня 2024 року, якою відмовлено в роз`ясненні судового рішення, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу було подано на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу судді суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що оскаржуване рішення судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31 жовтня 2024 року не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки ухвала місцевого суду про відмову в поверненні обвинувального акта відповідно до змісту статей 314, 380 КПК України підлягала роз`ясненню, а тому ухвала про відмову в роз`ясненні вказаного рішення суду першої інстанції може бути предметом апеляційного оскарження (ч. 4 ст. 380, ч. 2 ст. 392 КПК України), що, на його думку, у свою чергу свідчить про відсутність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження згідно зі ст. 399 КПК України.

Вказане, на переконання сторони захисту, узгоджується з постановою Верховного Суду від 22 жовтня 2024 року в справі № 753/9237/23 та з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладеним у постанові від 18 листопада 2019 року в справі № 367/3068/17.

На касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 заперечень від учасників касаційного провадження не надходило.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Мотиви Суду

Частиною 1 ст. 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно з ч. 2 ст. 438 КПК України при вирішенні питання про наявність зазначеної у п. 1 ч. 1 цієї статті підстави суд касаційної інстанції має керуватися положеннями ст. 412 цього Кодексу.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

У статті 370 КПК України зазначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні й достатні мотиви та підстави для його ухвалення. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 указує, що оскаржувана ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України не відповідає положенням, визначеним у ч. 4 ст. 380, ст. 392 КПК України, відповідно до яких ухвала про роз`яснення судового рішення підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Перевіривши оскаржуване судове рішення та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як видно з матеріалів провадження, ухвалою Вищого антикорупційного суду від 04 липня 2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні.

Водночас ухвалою Вищого антикорупційного суду від 19 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Вищого антикорупційного суду від 04 липня 2024 року.

Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду від 19 вересня 2024 року, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 19 вересня 2024 року, якою відмовлено в роз`ясненні судового рішення, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу було подано на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Мотивуючи своє рішення, суддя суду апеляційної інстанції вказав, що з огляду на положення статей 380, 392 КПК України ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотань про повернення обвинувального акта (як і будь-які інші, постановлені під час судового провадження і до його завершення у цьому суді) не можуть бути предметом апеляційного оскарження та роз`яснення, крім тих, оскарження яких окремо передбачено кримінальним процесуальним законом. Якщо ухвала суду першої інстанції не може бути предметом роз`яснення в порядку ст. 380 КПК України, то не може бути оскаржена й ухвала про відмову в її роз`ясненні.

Разом з тим суддя апеляційного суду також зауважив, що захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відмову в роз`ясненні судового рішення, яким відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні, проте останнє апеляційному оскарженню не підлягає.

Однак така позиція судді суду апеляційної інстанції, на переконання колегії суддів, є необґрунтованою.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Ухвала про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

У частині 2 ст. 110 КПК України вказано, що судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу.

Отже, об`єктом письмового роз`яснення у кримінальному процесуальному законодавстві визнано всю систему судових рішень, визначену ст. 369 КПК України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 квітня 2024 року в справі № 761/24404/22 та від 22 жовтня 2024 року в справі № 753/9237/23, а також у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 18 листопада 2019 року в справі № 367/3068/17.

Зокрема, з практики Верховного Суду випливає, що з огляду на системний аналіз положень ч. 1 ст. 380 КПК України будь-яких застережень щодо неможливості вирішення питання про роз`яснення судового рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, кримінальний процесуальний закон не містить, за виключенням рішення слідчого судді апеляційного суду ухваленого в порядку, передбаченому гл. 21 КПК України.

Водночас об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 18 листопада 2019 року в справі № 367/3068/17 сформулювала висновок про застосування норм права, а саме:

1) згідно з ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, за виключенням рішення слідчого судді апеляційного суду, ухваленого в порядку, передбаченому гл. 21 КПК України, є незрозумілим, суд, слідчий суддя, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту;

2) апеляційному оскарженню на підставі ч. 4 ст. 380 КПК України підлягає лише ухвала суду про роз`яснення судового рішення або відмову в його роз`ясненні, постановлена за результатами розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, якщо її предметом було судове рішення, яке підлягає роз`ясненню в порядку, передбаченому ч. 1 цієї статті.

Як видно зі змісту оскаржуваного судового рішення, суддя суду апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, належним чином не урахував змісту наведених вище положень кримінального процесуального закону та практики Верховного Суду, а тому дійшов передчасних висновків про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Разом з тим колегія суддів уважає безпідставними посилання в оскаржуваному судовому рішенні на постанову Верховного Суду від 06 квітня 2020 року в справі № 910/304/19 як на додатковий аргумент щодо неможливості оскарження в апеляційному порядку ухвали місцевого суду про відмову в роз`ясненні судового рішення.

Так, відповідно до правового висновку, викладеного в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року в справі № 607/1662/21 (провадження № 14-121 цс 23), висновки, які містяться в рішеннях судової палати, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів, а висновки Великої Палати - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.

Як було зазначено вище, питання можливості оскарження ухвали суду про роз`яснення судового рішення або відмову в його роз`ясненні було розглянуто в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 18 листопада 2019 року в справі № 367/3068/17, а тому з огляду на практику Верховного Суду застосуванню підлягає саме постанова об`єднаної палати як така, що має перевагу над рішенням колегії суддів.

Крім того, Суд також уважає безпідставними посилання судді суду апеляційної інстанції (як на додаткову підставу для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України) на те, що апеляційна скарга сторони захисту не стосується незрозумілості судового рішення та в ній висловлено незгоду з мотивами відмови в поверненні обвинувального акта, оскільки:

- з огляду на положення гл. 31 КПК України оцінка змісту апеляційної скарги надається судом лише після її розгляду по суті, а не на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. При цьому суд апеляційної інстанції уповноважений перевіряти оскаржувані рішення суду першої інстанції на предмет їх законності, обґрунтованості та вмотивованості, а не щодо їх зрозумілості або незрозумілості;

- зазначена позиція судді апеляційного суду не узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України та не може бути підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу було подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Зважаючи на вказане, колегія суддів висновує, що згадані порушення є істотними, оскільки вони перешкодили судді суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

За таких обставин касаційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала судді апеляційного суду - скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 436, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції в ході якого суду слід урахувати наведене вище та прийняти законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31 жовтня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 19 вересня 2024 року про відмову в роз`ясненні судового рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3