УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 201-3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 201-3 КК України. Просили накласти арешт на мercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання вказано, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні за № 0000019 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 201-3 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 створено злочинну групу до складу якої входить більше шести осіб кожен з яких має свою роль в злочинному механізмі який направлений на здійснення незаконного переміщення (контрабанди) через державний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю бердових ювелірних виробів, діамантів, та швейцарських годинників, з метою ухилення від сплати митних та інших загально обов`язкових платежів, що в подальшому призводить до нанесення державі збитків у великому розмірі. Крім - того, угрупуванням здійснюється реалізація незаконного ввезеного товару за готівку (гривня, долар США, Євро), або крипто валют через власний магазин «Lux Groups».

В ході виконання доручення слідчого працівниками ГУ «Д» ДЗНД СБ України встановлено, що організатор угрупування «Lux Groups» ОСОБА_4 , використовує для перевезення ввезених поза митним контролем товарів наступний транспортний Mercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 . Встановлено що право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_5 .

Таким чином, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знарядь кримінального правопорушення - товарів ввезених поза митним контролем на територію України в тому числі ювелірних виробів виникла необхідність у проведенні обшуку Mercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 .

14.06.2025 детективом на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук Mercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_5 .

Під час проведення обшуку Mercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 вилучено вказаний автомобіль, також встановлено що доступ до нього унеможливлено, авто зачинено, однак в середині знаходяться речі та документи що мають значення для кримінального провадження.

Вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки на них міститься інформація, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні та відповідно з метою збереження речових доказів існує необхідність у застосуванні арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження, проведення експертиз.

15.06.2025 на підставі ст. 98 КПК України детективом БЕБ винесено постанову про визначення зазначеного майна речовими доказами та приєднано до кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд клопотання без його участі.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні прокурора, та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1,3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів убачається, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 04.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 201-3 КК України КК України.

Як убачається з матеріалів клопотання 14.06.2025 детективом на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук Mercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_5 .

Під час проведення обшуку Mercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 вилучено вказаний автомобіль, також встановлено що доступ до нього унеможливлено, авто зачинено, однак в середині знаходяться речі та документи що мають значення для кримінального провадження.

Вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки на них міститься інформація, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні та відповідно з метою збереження речових доказів існує необхідність у застосуванні арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження, проведення експертиз.

15.06.2025 на підставі ст. 98 КПК України детективом БЕБ винесено постанову про визначення зазначеного майна речовими доказами та приєднано до кримінального провадження.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що вказане майно, про арешт якого наполягає прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000019 від 04.09.2024. З урахуванням тих даних, що диспозиція ч.2 ст. 201-3 КК України передбачає відповідальність за контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю товарів (крім підакцизних товарів та електричної енергії), вчинена у значному розмірі, проте як зазначено в додатках клопотання, товари переміщувалися поза митним контролем залізничного транспорту. Дані про використання автомобіля, інші відомості про відповідність автомобіля ознакам ст. 98 КПК України щодо речових доказів не встановлені. Таким чином відсутні підстави, уважати що майно є доказом в межах кримінального провадження.

Також слідчий суддя звертає увагу на суто формальний характер постанови детектива від 15.06.2025 року, копія якої долучена до матеріалів клопотання, яка також не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України, яким нібито відповідає майно.

Отже, матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання прокурора не містить жодних доказів того, що такий обсяг втручання у власність виправдовує завдання кримінального провадження.

Враховуючи викладене, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність прокурором факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не знаходить достатніх правових підстав для задоволення клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 201-3 КК України.

Керуючись ст. 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 201-3 КК України, а саме: на автомобіль мercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1