Справа № 466/4180/25
Провадження № 1-кп/466/661/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000219 від 30.04.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, раніше судимого вироком Галицького районного суду м.Львова від 13.11.2017 року за п. 4 ч.1 ст.115, ч.5 ст.72 КК України, до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.81 КК України умовно-достроково ухвалою Дрогобицького міського суду Львівської області від 30.05.2019 при не відбутому терміні: 2 роки, 7 місяців 27 днів, вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 30.04.2025 року за 4 ст. 185, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років з покладенням обовязків, щодо якого обвинувальний акт 29.07.2025 року надійшов на розгляд Шевченківського районного суду м.Львова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

14.08.2024 ухвалою Галицького районного суду міста Львова, ОСОБА_3 , встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік з визначенням наступних обмежень: заборона виїзду за межі м. Львова без дозволу керівництва відділу поліції; заборона перебувати в місцях, де продають спиртні напої на розлив; заборона відлучатися з місця проживання в період часу з 22:00 год. по 06:00 год.; реєструватися у відділі поліції 4 рази на місяць, з якими ОСОБА_3 було письмово ознайомлено та попереджено про адміністративну і кримінальну відповідальність за порушення правил та обмежень адміністративного нагляду, про що свідчать підписи останнього.

Разом з тим, ОСОБА_3 , всупереч встановлених обмежень, з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушив правила адміністративного нагляду, а саме не повідомивши працівників ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, які здійснюють адміністративний нагляд про залишення місця проживання, з 14.11.2024 покинув місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим був відсутній за місцем постійного проживання.

Окрім того, ОСОБА_3 21.11.2024, 28.11.2024, 05.12.2024, 12.12.2024, 19.12.2024, 26.12.2024, 02.01.2025, 09.01.2025, 16.01.2025, 23.01.2025, 06.02.2025, 13.02.2025, 20.02.2025, 27.02.2025, 06.03.2025, 13.03.2025, 20.03.2025, 27.03.2025, 03.04.2025, 10.04.2025, 17.04.2025 та 24.04.2025 безпідставно не прибув на відмітку у ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у порушенні правил адміністративного нагляду, тобто в умисному самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що він був повідомилений про обовязки та перший місяць чотири рази прибував на відмітку до поліції, однак в подальшому не приходив, оскільки зрозумів, що вже відпала потреба. Просить суворо не карати, він бажає піти служити до ЗСУ.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які досліджені в судовому засіданні, визнавальними показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують його особу.

Суд вважає, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.395 КК України, так як своїм умисними діями обвинувачений вчинив самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання не встановлено, обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає. Також суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий в т.ч і за особливо тяжкий злочин, востаннє вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 30.04.2025 року за 4 ст. 185, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років з покладенням обовязків, та враховуючи особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої ст. 395 КК України, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді обмеження волі.

Враховуючи, що даний злочин вчинений з 14.11.2024 року та продовжувався до 24.04.2025 року, після злочину -16.06.2024 року, за яким ухвалено вирок від 30.04.2025 року і такий звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років, тому виконання покарання за вироками слід виконувати окремо.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 в даному провадженні не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 30.04.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.4 ст.185, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років з покладенням обовязків виконувати самостійно.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1