Справа № 175/5321/25
Провадження № 1-кп/175/722/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000305 від 09.03.2025 року за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бейсуг, Виселковського району, Красноградського краю, рф, громадянина України, із середньою освітою, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розлученого, офіційно не працевлаштованого, який інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20 травня 2025 року вироком Дніпровського районного суду в Дніпропетровській області за ст.336, ч.2 ст.121 КК України до 7 років і 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX, та Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Так, 09.03.2025 приблизно о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перебував біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , де розмовляв з раніш знайомою йому ОСОБА_7 , у якої на шиї висів золотий ланцюжок із золотою підвіскою. В цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме вказаного золотого ланцюжка із золотою підвіскою, які він визначив предметом свого злочинного посягання.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи незаконно збагатитися за чужий рахунок, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи відкрито, умисно, в умовах воєнного стану, знаходячись перед ОСОБА_7 , своєю рукою, шляхом ривку, зірвав з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 6,52 г вартістю 25012 гривень 35 копійок, з підвіскою із золота 585 проби вагою 2,43 г вартістю 9513 гривень 45 копійок.

В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, розуміючи, що його дії є відкритими для ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 34525 гривень 80 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення встановлено судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою провину та погодилися з кваліфікацією вчинених ним злочину, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному кається та просить суд суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого є: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно дост. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем мешкання, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, не є особою з інвалідністю, який має на утримані малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розлучений, офіційно не працевлаштований.

Вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121, ст. 336 КК України у виді семи років шести місяців позбавлення волі, вирок не набрав законної сили.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за санкцією ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, яке є необхідними та достатніми покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч.4 ст.70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121, ст. 336 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести місяців) позбавлення волі.

Оскільки, судом встановлено, що кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, в якому визнано винним ОСОБА_6 було вчинено ним 09.03.2025, тобто до ухвалення вироку Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 року , тому суд призначає покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2025, більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі за правилами передбаченими у частині першій цієї статті.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 перебуває під вартою з 09 березня 2025 року (з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України).

Тому, на підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 покарання строк попереднього ув`язнення з 09 березня 2025 року із розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС у постанові від 4 червня 2024 року по справі №523/11745/22, строк перебування особи у слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано лише в межах того самого кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), за цим вироком та за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2025 року, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 09 березня 2025 року.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 09 березня 2025 року по 03 червня 2025 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2025, якою накладено арешт на золотий ланцюжок 585 проби, вагою 6,52 г та підвіску із золота 585 проби вагою 2,43 г скасувати.

Речові докази:

- золоті вироби вважати поверненими потерпілій ОСОБА_7 відповідно до постанови про зміну місця зберігання речового доказу від 24.04.2025 та протоколу передачі речового доказу на відповідальне зберігання від 24.04.2025.

- документи про придбання ювелірних виробів, які являють собою: паспорт на ювелірний виріб 585 проби, вагою 6,52 грами, артикул: ЦП 001, дата реалізації 07.12.2021 року; чек про реалізацію ювелірного виробу: ланцюг з золота 585 проби, дата реалізації 07.12.2021 року, вартість 10598 грн.; бірка від ювелірного виробу з алюмінієвою пломбою: ланцюг с золота 585 проби, довжина 40 см., артикул ЦП 001, вага 6,52 грами; чек про реалізацію ювелірного виробу: підвіска с золота 585 проби, вага 2,43 грами, дата реалізації 19.09.2022 року, вартість 6804 грн.; бірка від ювелірного виробу з алюмінієвою пломбою: підвіска с золота 585 проби, вага 2,43 грами - залишити потерпілій ОСОБА_7 за належністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Повний текст вироку складено 03 червня 2025 року. У відповідності до положень ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1