Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3364/25
номер провадження 1-кс/695/878/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника відділення слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000785 від 16.07.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання начальника відділення слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 ..

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000785 від 16.07.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

ОСОБА_7 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2024 № 330 призначений на посаду навідника зенітного артилерійського відділення 1126 взводу охорони військової частини НОМЕР_2 .

Органи досудового розслідування підозрюють, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді навідника зенітного артилерійського відділення 1126 взводу охорони військової частини НОМЕР_2 , діючи всупереч положень чинного законодавства, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив неправомірні дії, які полягають в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами уповноваженими на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди за наступних обставин.

29.06.2025 ОСОБА_7 близько 14:00 год., перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 при особистій зустрічі з ОСОБА_8 повідомив останнього про можливість вирішення ним, тобто ОСОБА_7 , питання, щодо отримання військовозобов`язаним ОСОБА_8 документів про встановлення останньому третьої групи інвалідності за грошову винагороду.

Цього ж дня, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_7 телефонуючи з номеру НОМЕР_3 на номер НОМЕР_4 підтвердив ОСОБА_8 інформацію про можливість позитивного вирішення ним вищевказаного питання, при цьому висунувши вимогу у наданні йому неправомірної вигоди у сумі 6000 доларів США, на яку отримав негативну відповідь, оскільки ОСОБА_8 такої суми грошових коштів немає.

Цього ж дня ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на отримання неправомірної вигоди, поєднану з її вимаганням, повторно здійснюючи телефонні дзвінки ОСОБА_8 , змінив свої вимоги щодо розміру неправомірної вигоди з 6000 до 3000 доларів США, з наданням авансу, тобто першої частини неправомірної вигоди, в найкоротші терміни в розмірі 1500 доларів США. При цьому, у разі невиконання вказаних вимог та не надання коштів, ОСОБА_7 погрожував військовозобов`язаному мобілізацією до лав Збройних Сил України та відправки до зони ведення активних бойових дій.

Крім того, в період часу з 30 червня по 10 липня 2025 року ОСОБА_7 продовжував неодноразово здійснювати телефонні дзвінки на номер мобільного телефону ОСОБА_8 та неодноразово повідомляв про необхідність передачі йому грошових коштів для початку процедури встановлення групи інвалідності.

Надалі, 10.07.2025 ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_7 , звернувся до УСБУ в Черкаській області з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під пасивним контролем правоохоронних органів.

23.07.2025 в ході телефонної розмови ОСОБА_7 з ОСОБА_8 останні домовилися про особисту зустріч 25.07.2025 за домашньою адресою ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якої близько 14 год. 17 хв. останній продовжував схиляти військовозобов`язаного у швидкому вирішенні вказаного питання, щодо пошуку грошових коштів на поставлених ним умовах та в цей же день о 14 год. 54 хв. під час телефонної розмови з ОСОБА_8 підтвердив можливість позитивного вирішення ним питання щодо встановлення ОСОБА_8 третьої групи інвалідності.

В свою чергу, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, продовжував реалізовувати протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди.

Так, 29.07.2025 ОСОБА_7 , близько 14 год. 28 хв., перебуваючи по вул. Центральна, в с-щі Чорнобай, Золотоніського району, Черкаської області за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_8 , який діяв під пасивним контролем правоохоронних органів.

В ході вказаної зустрічі ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи за адресою: вул. Центральна, 95, с-ще Чорнобай, Золотоніського району, Черкаської області на прилеглій території магазину «Каштан», одержав від ОСОБА_8 першу частину неправомірної вигоди у виді грошових коштів в сумі 1 500 доларів США (відповідно до курсу Національного банку України станом на 29.07.2025 складає 62 699,55 грн.), які цього ж дня у встановленому порядку працівниками правоохоронних органів були вручені ОСОБА_8 для документування протиправної діяльності фігуранта.

Отримавши зазначені грошові кошти, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, ретельно маскуючи свою протиправну поведінку, розуміючи, що він може бути викритий працівниками правоохоронних органів, сховав одержані від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1 500 доларів США у пластиковий ящик з-під бутильованої тари. В ході цієї ж розмови, ОСОБА_7 зазначив, що для початку та позитивного вирішення питання, щодо встановлення ОСОБА_8 третьої групи інвалідності, існує необхідність у документальному оформленні медичними працівниками КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, медичних документів, та пояснив, що решту грошових коштів в сумі 1 500 доларів США ОСОБА_8 повинен передати ОСОБА_7 після отримання медичних документів про встановлення йому третьої групи інвалідності, при цьому пояснив, що ОСОБА_8 не потрібно буде приймати у цьому безпосередньої участі.

Цього ж дня, о 14 год. 48 хв. одразу після отримання першої частини неправомірної вигоди, ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 1 500 доларів США, вилучено.

Таким чином, органи досудового розслідування вважають, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді навідника зенітного артилерійського відділення 1126 взводу охорони військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з числа експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи в КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, 29.07.2025 близько 14 год. 45 хв., перебуваючи на прилеглій території магазину «Каштан», що розташований за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с-ще Чорнобай, вул. Центральна, 95 одержав від ОСОБА_8 першу частину неправомірної вигоди у виді грошових коштів в сумі 1 500 доларів США, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зокрема на лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, щодо встановлення останніми ОСОБА_8 третьої групи інвалідності.

30.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами:

- кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 має високий ступінь суспільної небезпеки, так як останнє скоєно в умовах правового режиму воєнного стану військовослужбовцем, а дії підозрюваного викликають реальний суспільний резонанс;

- 03.07.2025 слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/6146/25 у кримінальному провадженні № 0000019 від 30.05.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.08.2025, включно, та визначено розмір застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 грн. У зв`язку із внесенням застави 08.07.2025 ОСОБА_7 був звільнений з-під варти. Однак, 29.07.2025 останній був затриманий в порядку ст. 208 КПК України одразу після вчинення кримінального правопорушення. Такі дії свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ОСОБА_7 , так й іншими особами, оскільки впродовж останнього часу на території України в засобах масової інформації щомісячно висвітлюються факти отримання неправомірної вигоди;

- підозрюваний є військовослужбовцем, має доступ до інформації з обмеженим доступом, зв`язки у середовищі військовослужбовців, а також можливість переміщення у зону бойових дій, а тому існує обґрунтований ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду

- підозрюваний будучи на волі матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, також може знищити, приховати або спотворити документи, які в подальшому можуть бути використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування не вилучено усіх речей і документів.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає необхідним застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 виключно у виді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За цих підстав, на переконання органів досудового розслідування, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить підозрюваному належної процесуальної поведінки.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував по суті підозри та заперечував проти обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, вказував на необґрунтованості підозри, недостатності та неналежності доказів, які б обґрунтовували таку підозру. Також заперечував обставини, що вказані у підозрі та клопотанні про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою про ніби-то спілкування підозрюваного та свідка, а також вказував на те, що отримання коштів підозрюваним було провокацією у зв`язку з чим дії ОСОБА_7 кваліфіковані не вірно. Враховуючи вказане просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_9 підтримав думку адвоката ОСОБА_6 .

Дослідивши наданні матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження в режимі таємниці слідства, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчим суддею встановлено, що останнє відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання з`ясовано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Отже, сукупність доданих до клопотання доказів має дати підстави вважати, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя також відхиляє доводи сторони захисту щодо неналежності доказів або невірної кваліфікації дій підозрюваного. На поточній стадії досудового розслідування такі питання не вирішуються слідчим суддею. Слідчий суддя зауважує, що має значення лише наявність достатніх підстав вважати, що особа, щодо якої подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійсно обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого діяння. У даній справі наявні достатні докази, які свідчать про причетність підозрюваного до інкримінованого йому діяння та обґрунтованість підозри.

Отже, сукупність доказів, долучених до клопотання, надає підстави вважати, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною. Це, у свою чергу, дає підстави для застосування до неї такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому захисником не було повідомлено жодного достатнього обґрунтування, що спростовував би вказану вірогідність.

Крім того в ході розгляду клопотання встановлено ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років. Слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинений інкримінований йому в провину злочин. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводять органи досудового розсліду3вання щодо того, що підозрюваний є військовослужбовцем, може переміщуватись у зону бойових дій де контроль за його поведінкою або його затримання буде значно ускладнено.

При цьому слідчий суддя також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме тим, що оцінка такого ризику як переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Ризик вчинення повторно кримінального правопорушення доводиться тим, що ОСОБА_7 також підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення по кримінальному провадженні № 0000019 від 30.05.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України в якому відносно останнього вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ОСОБА_7 лише 08.07.2025 був звільнений з під варти у зв`язку із внесенням застави.

Крім того, слідчий суддя враховує, що за станом здоров`я підозрюваний може утримуватись під вартою, і доказів того, що хвороба, на яку посилається сторона захисту, унеможливлює його перебування під вартою, слідчому судді не надано, як і не надано доказів наявності взагалі такої хвороби.

Отже, в ході розгляду клопотання встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заперечуючи проти задоволення клопотання захисник не навів слідчому судді жодних обставини, що давали б можливість прийти до переконання про застосування більш м`якого запобіжного заходу і що останній зможе належним чином забезпечити належну поведінку підозрюваного на час проведення досудового розслідування в умовах дії на території України режиму воєнного стану.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення та відомості про особу підозрюваного, вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт, про який клопотала сторона захисту, не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначених ризиків, а особливо можливості переховування від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Суд дійшов до висновку, що тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2025 рік" на 1 січня поточного року, тобто - 3028 грн.

Встановлено, що ОСОБА_7 проходить військову службу та отримує грошове забезпечення за період з 01.01.2025 по липень 2025 у розмірі 102 706,09 грн.

Таким чином, враховуючи суму доходів підозрюваного, на думку слідчого судді розмір застави необхідно визначити у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. 00 коп., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На переконання слідчого судді, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: - прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; - не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; - заборонити спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) зі свідком ОСОБА_8 ..

Визначаючи строк тривалості застосування попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 197 КПК України, на період часу у 60 днів, слідчий суддя враховує, що підозрюваного було затримано 29.07.2025, про що свідчить відповідний протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Керуючись ст.ст. 177-183, 193, 194, 196, 197, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання 29.07.2025р. о 15 год. 05 хв..

Строк дії ухвали - до 26.09.2025р. включно

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_7 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження.

Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись за межі с-ще Чорнобай Золотоніського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідком ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за його участі.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного строком на 2 місяці, в межах строку досудового розслідування. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, слідчому, прокурору, направити захиснику та до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1