Справа № 286/3209/25
Провадження № 1-кс/286/533/25
У Х В А Л А

02 вересня 2025 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

2 вересня 2025 року старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 19.12.2024 Овруцьким районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нове та повторні кримінальні правопорушення при наступних обставинах.

Так, 14 липня 2025 року близько 21 години у ОСОБА_4 , який знаходився поряд з домогосподарством, що по АДРЕСА_1 , яке на підставі договору дарування будинку та земельних ділянок № 1-1399 від 26.06.2009 перебуває у приватній власності ОСОБА_7 , виник злочинний умисел на незаконне проникнення до даного будинку з метою тимчасового проживання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла особи, що розташоване по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння особи, ст. 233 КПК України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, діючи умисно, протиправно, всупереч волі власника ОСОБА_4 , порушуючи конституційні права, без законних на те підстав, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, через отвір в огорожі пройшов на території домогосподарства, де підійшов до вхідних дверей наявного там житлового будинку та шляхом виривання прибою навісного замку відчинив двері та проник у його приміщення, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_7 ..

Своїми умисними діями, вираженими у незаконному проникненні до житла особи ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

16 липня 2025 року близько 16 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в селі Антоновичі Словечанської територіальної громади Коростенського району та проходячи вулицею Великоланська, на узбіччі, поблизу домогосподарства №8, помітив припаркований автомобіль марки «ЗАЗ-1103», державний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , яким вирішив незаконно заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , повторно, переконавшись у відсутності власника ОСОБА_8 поблизу місця знаходження зазначеного транспортного засобу - автомобіля марки «ЗАЗ-1103», державний знак НОМЕР_1 , поза волею і без попередньої згоди власника, підійшов до автомобіля та шляхом відкриття незамкнених дверцят проник до його салону, де сів за кермо та за допомогою ключів, які були в замку запалювання транспортного засобу, завів двигун і ввімкнувши передачу, поїхав з місця скоєння злочину в напрямку села Словечне Словечанської ТГ Коростенського району, тим самим розпорядився транспортним засобом на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконного заволодів транспортним засобом, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 61900 грн.

Своїми умисними діями, вираженими в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

25 липня 2025 року близько 21 години у ОСОБА_4 , який знаходився поряд з домогосподарством, що по АДРЕСА_2 , яке згідно відомостей погосподарської книги № 4 за 2024-2028 роки та особового рахунку № 01-0194-1 перебуває у приватній власності ОСОБА_9 , виник злочинний умисел на незаконне проникнення до даного будинку з метою тимчасового проживання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла особи, що розташоване по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння особи, ст. 233 КПК України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, діючи умисно, протиправно, всупереч волі власника ОСОБА_4 , порушуючи конституційні права без законних на те підстав, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, через хвіртку огорожі пройшов на території домогосподарства, де підійшов до вхідних дверей наявної там літньої кухні та шляхом виривання замку відчинив двері та проник у її приміщення, чим порушив недоторканість іншого володіння ОСОБА_9 ..

Своїми умисними діями, вираженими у незаконному проникненні до іншого володіння особи ОСОБА_4 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім того, 16 серпня 2025 року близько 17 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в селі Словечне Словечанської територіальної громади Коростенського району та проходячи вулицею Госпітальна, на узбіччі, поблизу домогосподарства № 36, помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ-21011», державний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_10 , яким вирішив незаконно заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , повторно, переконавшись у відсутності власника ОСОБА_10 поблизу місця знаходження зазначеного транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ-21011», державний знак НОМЕР_2 , поза волею і без попередньої згоди власника, підійшов до автомобіля та шляхом відкриття незамкнених дверцят проник до його салону, де сів за кермо та за допомогою ключів, які були в замку запалювання транспортного засобу, завів двигун і, ввімкнувши передачу, поїхав з місця скоєння злочину в напрямку села Нові Велідники Словечанської ТГ Коростенського району, тим самим розпорядився транспортним засобом на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконного заволодів транспортним засобом, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 23100 грн..

Своїми умисними діями, вираженими в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, та в незаконному проникненні до житла особи, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 ст.ст. 289 КК України та кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1 ст.ст. 162 КК України.

30 липня 2025 року ОСОБА_4 досудовим слідством було повідомлено про підозру в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, та в незаконному проникненні до житла особи, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України та кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України.

27 серпня 2025 року ОСОБА_4 досудовим слідством було повідомлено про нову підозру в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, та в незаконному проникненні до житла особи, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1 ст.ст. 162 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкі кримінальні правопорушення, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

При цьому, ОСОБА_4 систематично вчиняв дані кримінальні правопорушення, усвідомлює рівень протиправності вчинених ним дій; свідки кримінального правопорушення підозрюваному ОСОБА_4 добре відомі, що не виключає можливості впливати на їх свідчення з приводу скоєного злочину, а тому обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не є достатнім для здійснення контролю за ним з боку слідчого та прокурора. При цьому підозрюваний ОСОБА_4 вчинив аналогічне кримінальне правопорушення 16.08.2025 повторно після повідомлення йому про підозру 30.07.2025, що свідчить про зухвалість поведінки останнього та підтверджує факт недостатності покладення на нього обов`язків, які не пов`язані з позбавленням волі.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиненню нових кримінальних правопорушень, йому доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні свою вину в скоєному визнав повністю. Щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечує.

Захисник підозрюваного також не заперечує щодо задоволення клопотання та застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення та думки учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК).

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

27 серпня 2025 року ОСОБА_4 досудовим слідством було повідомлено про нову підозру в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, та в незаконному проникненні до житла особи, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України та кримінальних проступків, передбачених ч.ч. 1 ст.ст. 162 КК України, які (ч. 2 ст. 289 КК України) відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що стверджується копією повідомлення про підозру.

Слідчий суддя, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України та кримінальних проступків за ознаками ч.1 ст. 162 КК України, враховує положення ст.ст. 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин"(рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, n. 34).

На думку слідчого судді, відомості, наведені в клопотанні, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слідчий суддя враховує особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків та відмічає, що він взагалі не має постійного місця проживання, оскільки його будинок згорів, зареєстрований він у співмешканки, але тривалий період з нею не проживає, не має міцних соціальних зв`язків, веде бродячий спосіб життя, будучи раніше судимим 19.12.2024 Овруцьким районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нове та повторні кримінальні правопорушення, при чому він вчинив аналогічне кримінальне правопорушення 16.08.2025 повторно після повідомлення йому про підозру 30.07.2025, що підтверджує факт недостатності покладення на нього обов`язків, які не пов`язані з позбавленням волі, та фактично неможливість здійснення за ним контролю з боку слідчого або прокурора у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, за встановлених обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та доведеність того, що до ОСОБА_4 на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати саме виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Частиною 5 ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн..

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у якому обвинувачується підозрювана особа, а також його майновий та сімейний стан, дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і визначає заставу в розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн..

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 181,183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і закінчується 31 жовтня 2025 року.

Визначити заставу у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок суду у будь-який момент строку тримання під вартою.

У разі внесення застави підозрювана особа звільняється з-під варти і на неї покладаються наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за їх вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вказані обов`язки покладаються на підозрюваного строком на два місяці з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави.

У разі невиконання підозрюваним зазначених обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1