Справа №463/6557/25
Провадження №1-кс/463/6447/25
УХВАЛА

слідчого судді

17 липня 2025 року м. Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, якою просить зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0000391 надати стороні захисту копії усіх наявних постанов про об`єднання кримінальних проваджень у даному кримінальному провадженні. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ним 14.07..2025 року на адресу слідчого у кримінальному провадженні було надіслано клопотання про надання копій постанов про об`єднання матеріалів кримінального провадження. 15.07.2025 року слідчий виніс постанову про відмову йому у такому клопотанні, посилаючись на таємницю досудового слідства. З чим він категорично не згідний, оскільки підозрюваний має права, що визначені нормами КПК України, у тому числі право одержувати копії усіх процесуальних документів. У зв`язку з наведеним, просить слідчого суддю, в порядку ст.206 КПК України зобов`язати слідчого надати відповідні процесуальні документи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав. Надав пояснення аналогічні тим, що викладені у скарзі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла такого висновку.

Згідно з ч.1ст.206КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави у встановленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно з ч. 4ст. 206 КПК України, якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Відповідно до ч. 5ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Норма ст. 206 КПК України, крім іншого, покликана врегулювати питання забезпечення законного тримання особи під вартою та її звільнення з-під варти за недоведеності підстав для такого тримання.

Статтею 29 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Безпосередньо в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що у провадженні ТУ ДБР у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000391 від 26.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч.4 ст. 425 КК України і за підозрою ОСОБА_8 за ч.5 ст. 191 КК України.

18.04.2024 року захисником ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Світличної ОО. Адвокатом ОСОБА_9 на даресу ЬУ ДБР у м. Львові надіслано клопотання про надання постанов про обєднання у кримінальному провадженні.

15.05.2025 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові постановою відмовлено у задоволенні такого клопотання.

Заявник ОСОБА_3 не погоджується із мотивами прийнятої постанови (таємниця досудового розслідування).

Разом з цим, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання, відомості про те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 затримані, позбавлені свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнені з-під варти відсутні.

Частиною 6 ст.206 КПК України,передбачено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства підчас затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб),слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1)забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2)доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Згідно ч. 7ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Суду не надано обґрунтованих даних про застосування будь-якого тиску на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 працівниками правоохоронних органів.

В суду відсутні заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про застосування до них насильства.

Неможливість оскаржити відповідного рішення слідчого у даному кримінальному провадженні у порядку ст.ст. 303-306 КПК України (постанови про відмову у задоволенні клопотання), що не може слугувати підставою для задоволення поданого клопотання за наведених вище обставин в порядку ст.206 КПК України.

Відтак, судом не приймаються до уваги доводи заявника, оскільки такі не є процесуальними обставинами визначеними ст.206 КПК України.

Відповідно до §1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У своєму рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Також ЄСПЛ у своїй практиці зазначає, що термін «суд» позначає органи, які не лише мають загальні фундаментальні характеристики, серед яких найважливішою є незалежність від виконавчої влади та від сторін у справі, але також надають гарантії судової процедури. Проте форми процедури не обов`язково повинні бути ідентичними в кожній справі, в якій необхідне втручання суду. Для того, щоб визначити, чи забезпечує процедура належні гарантії, необхідно враховувати особливий характер обставин, за яких відбувається провадження (справа «Де Вільде, Оомс та Версип проти Бельгії», рішення від 18 листопада 1970р., серії A № 12, §78).

Крім того, такий орган повинен не лише надавати рекомендації, а також мати повноваження приймати рішення про законність тримання під вартою та видавати наказ про звільнення, якщо тримання під вартою є незаконним (справа «Х. проти Сполученого Королівства», рішення від 5 листопада 1981р., «Уікс проти Сполученого Королівства», рішення від 2 березня 1987р.).

Крім цього, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор, слідчий, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий розглянув клопотання скаржника у спосіб, що визначений нормами процесуального законодавства. У випадку незгоди із його рішенням, скаржник має право звернутися зі скаргою на його рішення чи дії безпосередньо до суду (у випадках визначений нормами КПК України) або до безпосередніх процесуальних керівників в порядку дисциплінарного провадження.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.206 КПК України, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.206 КПК України, слідча суддя,

постановила:

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 21.07.2025 року о 09.00 год.

Слідча суддя ОСОБА_1