СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 684/528/24
Провадження № 1-кп/684/10/2025
ВИРОК

іменем України

31 липня 2025 року с-ще Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000444, внесенного 27 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гвоздів, Васильківського району, Київської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей та утриманців не має, не працюючої, депутатом не обиралася, раніше судимої 08 серпня 2023 року Старосинявським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин, які відпрацювала в повному обсязі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження:

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7

представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі ОСОБА_9 зазначене кримінальне провадження,

УСТАНОВИВ:

27 липня 2024 року близько 20 години 20 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні вітальної кімнати житлового будинку, який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступила у словесну суперечку із своїм співмешканцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким тривалий час спільно проживала.

Під час вказаної суперечки, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 . В цей же день, час та місці, ОСОБА_3 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання у вигляді смерті ОСОБА_10 , тримаючи кухонний ніж у правій руці, нанесла два удари лезом вказаного ножа в область лівої кисті та живота ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинила легкі тілесні ушкодження у вигляді саден в проекції середньої правої ключиці, по середній лінії живота між мечевидним відростком та пупком та тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-го пясто-фалангового суглобу, та з метою доведення свого умислу в кінці, нанесла ще один удар лезом ножа в життєво важливий орган ділянку грудної клітини в області серця ОСОБА_10 .

В результаті вказаних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , який відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, а саме у вигляді рани по передній поверхні грудної клітини зліва на 1 см вправо від лівої середньо-ключичної лінії в проекції 3-го міжребір`я; наскрізної рани міжреберних м`язів та парієтальної плеври по середньо-ключичній лінії в проекції 3-го міжребір`я зліва; рани вісцеральної плеври та тканини легені по реберній поверхні переднього сегменту верхньої долі лівої легені, що переходить в раневий канал, який завершується раною плеври та тканини легені по медіастинальній поверхні переднього сегменту верхньої долі лівої легені; наскрізної рани задньої стінки перикарду; наскрізної рани стінки легеневої артерії, від яких ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21 годині 57 хвилин помер у хірургічному відділенні КНП «Старосинявська багатопрофільна лікарня».

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 115 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, визнала частково, вказала, що визнає вину в тому, що вбила ОСОБА_10 ненавмисно, вона його не збиралась вбивати, не хотіла цього, не визнає умисне вбивство. Обставини, викладені в обвинувальному акті виклала таким чином. Зокрема, суду пояснила, що 27 липня 2024 року о 13-14 годині вона разом з ОСОБА_10 пішли в ОСОБА_11 для того, щоб зняти гроші, заробітну плату останнього. Гроші потрібні були для придбання продуктів для ОСОБА_10 , оскільки вона мала їхати в м. Київ до сина, так як у неї народилася внучка, у зв`язку з чим вона мала намір приготувати йому їжу. Вона одразу замовила собі місце в маршрутці. Після придбання продуктів ОСОБА_10 купив літру горілки і вони приблизно о 17 годині повертались додому. Приблизно через 15 хвилин до ОСОБА_10 прийшов ОСОБА_12 , та вони разом розпивали алкоголь, випили 0,5 літра. Вона сиділа поруч з останнім, алкоголь не вживала, а пила каву. Стан ОСОБА_10 був не такий, як завжди, на що звернув увагу і ОСОБА_13 та запитав її щодо його стану, чому він так сп`янів та чи він знову щось прийняв. ОСОБА_14 періодично вживав наркотичні засоби, проте вона в той день не бачила, чи вживав він такі. ОСОБА_14 сказав, що іде спати, а ОСОБА_13 , пробувши в них приблизно годину, випивши ще 50 грамів горілки, пішов. Вона прибрала стопки, продукти склала в холодильник і морозилку та перебувала в кухні, готувала їжу, її настрій при цьому був нормальний, слухала музику. Приблизно о 19 годині прийшов ОСОБА_15 , який розбудив ОСОБА_14 . Вони сиділи, вживали алкоголь, випили разом 300-350 грамів. Вона разом з ним алкоголь не вживала, готувала та подавала їм їжу. Після запитання ОСОБА_16 про те, куди ОСОБА_10 її відпускає, розпочався скандал та ОСОБА_17 пішов. Вона мала можливість залишити будинок разом з ОСОБА_18 , проте не зробила цього, оскільки думала, що ОСОБА_10 заспокоїться і вона вранці поїде. ОСОБА_10 заснув, вона продовжила готувати. У цей час також мала можливість покинути будинок, проте не зробила цього, вважала, що немає загрози. Потім ОСОБА_14 вийшов з кімнати, почав кричати з приводу їжі та викидати все. Він почав її сіпати, затручав у кухню до плити, де вдарив. Вона хотіла вибігти, але не змогла, бо він зачинив двері на ключ. Зазвичай вона тікала. На уточнююче запитання дала відповідь про те, що в цей час ніж постійно був у неї в руках, маючи можливість його покласти або кинути не зробила цього. ОСОБА_10 вдарив її рукою в ліву частину голови, потім тягнув її і вона вдарилася правою частиною голови. Ніж у цей час був у неї в руці, проте вона не мала наміру завдавати ударів ОСОБА_10 . Він почав хапати волосся, за волосся тягнув її в кімнату, почав обзивати її сина та внучку. Далі він схопив стілець, рухався на неї, при цьому вона не мала змоги втекти, бо ОСОБА_19 перебував біля дверей. З кімнати, де відбувалися події, можна було потрапити в усі інші кімнати, проте інший хід був закритий та не було змоги. Потім вона вибила стілець та виставила ніж, а ОСОБА_10 на нього влетів. Наявність на тілі ОСОБА_10 кількох ран пояснила тим, що можливо в метушні заподіяла такі, черканула та заподіяла невеликі порізи. Вказувала, що не пам`ятає другого удару, ОСОБА_10 не лежав в момент нанесення удару. На момент нанесення удару ножем у ОСОБА_19 в руках не було нічого, він рухався на неї, і вона вважала, що ще є загроза, думала, що він її приб`є. ОСОБА_10 відійшов, вона ніж відкинула, він відійшов туди, де шафа і сів. Вона спочатку думала що він в порядку, а потім підійшла до нього і він попросив викликати швидку. На запитання прокурора уточнила, що маючи можливість викинути ніж раніше, викинула його тільки тоді, коли нанесла тілесні ушкодження, вткнула, побачила, що він вперся і викинула його, окрім того продемонструвала, як наносила удар. Вона побігла до сусідки та повідомила їй, шо зарізала ОСОБА_14 та попросила викликати швидку. Ії запитали, в якому він стані, чи живий. Не знаючи цього, з метою з`ясувати, прибігла назад, ОСОБА_14 ще був живий, вона з ним говорила. В той час, коли вже приїхала швидка, вона сиділа на колінах біля ОСОБА_10 , він ще був у свідомості, а ОСОБА_20 ногою відштовхнув її, штовхнув у ліве плече, вона при цьому не впала. Пояснила, що після подій побігла до сусідки, бо розгубилася.

Перед цими подіями стосунки між нею та ОСОБА_10 були прекрасні, вони не сварилися. Він не заперечував, щоб вона поїхала до сина, саме з цією метою просив, щоб йому виплатили заробітну плату.

Також вказувала, що раніше були випадки, коли вона наносила ОСОБА_10 удари ножем, зокрема і в минулому році, незначні, йому тільки було накладено шви. Також, що один раз вона була притягнута до кримінальної відповідальності за насильство, вказувала, що вони часто сварилися, приїжджала поліція, проте до адміністративної відповідальності вона притягалася лише один раз, щодо ОСОБА_10 також справи розглядалися в суді, проте вона на той час вказувала, що не має до нього претензій.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив ОСОБА_3 визнати невинуватою у висунутому їй обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України та виправдати її у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного кримінального правопорушення, зважаючи на таке. На думку захисту, умисел на вчинення кримінального правопорушення обвинуваченої у ході розгляду даної справи не доведений. В матеріалах справи відсутні докази, досліджені судом, які б доводили факт настання смерті ОСОБА_10 від нанесення йому ножового поранення саме тим ножем, який вилучений на місці події і визнаний речовим доказом у справі. Лікар судово-медичний експерт під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 не зробив заміри ранового каналу, не встановив його довжину (глибину), що також унеможливлює встановлення судом тієї обставини, що ножове поранення ОСОБА_10 завдано саме тим знаряддям вчинення злочину, яке вилучене на місці події, та втрачено можливість встановлення сили завдання удару. Висновок експерта від 07 жовтня 2024 року №575 вважає недопустимим доказом у справі, оскільки він не підтверджений об?єктивними даними та суперечить вимогам закону та методичним вимогам. Факт самооборони і захисту свого життя ОСОБА_3 від посягань на її життя ОСОБА_10 підтверджується її показами, які ніким і нічим не спростовані, та висновком експертизи від 29 квітня 2025 року №248. Вказав, що від рук обвинуваченої, з її слів, які не спростовано, ОСОБА_10 отримав одне ножове поранення, однак, яке саме із наявних у нього ні слідством, ні в ході судового розгляду достовірно, поза розумним сумнівом не встановлено. Вказує на невирішення питання правильної кваліфікації дій обвинуваченої. Щодо обтяжуючих обставин зазначив, що у справі відсутні будь-які допустимі і належні докази досліджені судом, які підтверджували б стан алкогольного сп?яніння обвинуваченої, а остання заперечує факт перебування 27 липня 2024 року в стані алкогольного сп?яніння. Щодо того, що потерпілий ОСОБА_10 є особою, яка постраждала від домашнього насильства, вважає це упередженим та одностороннім твердженням, адже страждала від такого насильства саме обвинувачена, яка захищала себе від побиття ОСОБА_10 , але аж ніяк не вбивала його.

Покази свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_22 сторона захисту вважає недопустимими виходячи із наступного. Свідок ОСОБА_23 двічі давав покази, які є суперечливими суперечності не усунуті. Свідок ОСОБА_22 також двічі допитувався судом, однак при наданні показів удруге вони вже були дещо змінені зокрема, стосовно вживання ОСОБА_3 алкогольних напоїв.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала показання, що стосуються характеризуючих ОСОБА_3 даних, зокрема охарактеризувала її негативно, вказавши, що остання разом з її сином ОСОБА_10 проживали спочатку в їх будинку, а потім в придбаному потерпілою для них окремому будинку. За час спільного з її сином проживання майже не працювала, вживала алкоголь та палила, у зв`язку з чим в будинку знаходилися сумнівні компанії. Вказала, що ОСОБА_3 неодноразово завдавала тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Син ставився до неї добре, висилав гроші, шкодував її, хоча між ним були і конфлікти, на які провокувала обвинувачена. Заявлений позов підтримала, просила задовольнити. Щодо міри покарання покладалася на розсуд суду.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтримала позицію потерпілої, просила повністю задовольнити цивільний позов. Щодо міри покарання для обвинуваченої - просила максимальне покарання в межах санкції статті.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання, згідно з якими його дружині зателефонували та повідомили про те, що невістка штрикнула сина ножем. За час спільного проживання між ними були сварки, конфлікти, вона не раз заподіювала сину тілесні ушкодження, висловився так: «любила штрикнути». У подальшому потерпілий подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, підтримав цивільний позов, щодо міри покарання просив призначити у виді позбавлення волі ближче максимальної межі (арк.спр. 24, т.6).

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , в судовому засіданні підтримав позицію потерпілого, просив повністю задовольнити цивільний позов. Звернув увагу суду на те, що показаннями свідків підтверджено перебування ОСОБА_24 в стані алкогольного сп`яніння. Вважав, що впродовж судового розгляду знайшло своє підтвердження обвинувачення за частиною першою статті 115 КК України тими доказами, які досліджені судом, підстави для перекваліфікації дій обвинуваченої на статті 116, 118 КК України - немає. В будь-якому душевному стані чи сильного душевного хвилювання чи в якомусь іншому стані ОСОБА_24 не перебувала, будь-яких підстав для необхідної оборони не було .Просив визнати ОСОБА_24 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі у максимальному розмірі в межах санкції статті.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілих, вина ОСОБА_3 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні, наданими стороною обвинувачення доказами, зокрема:

- витягами з ЄРДР №0000444 про реєстрацію кримінального провадження 27 липня 2024 року за ч.1 ст. 115 КК України на підставі усної заяви про кримінальне правопорушення (арк.пр.1-4, т.3);

- даними рапортів підтверджується, що на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що 27 липня 2024 року близько 20 години 50 хвилин по АДРЕСА_2 жінка «підрізала» чоловіка, о 22 годині 32 хвилини- повідомлення про те, що під час транспортування від проникаючих поранень помер (арк.пр.5-7, т.3);

- даними протоколу огляду місця події від 27 липня 2024 року з долученими до нього фототаблицями (арк.пр.20-29, т.3), відповідно до якого з 23 години 10 хвилин до 00 години 40 хвилин проведено огляд території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 (арк.пр.34), що надала згоду на проведення огляду( арк.пр.19, т.3). В ході огляду виявлено на килимі, яким вкрита підлога в коридорі, помітні сліди нашарування речовини бурого кольору з відбитком підошви взуття. В коридорі, веранді та кухні обстановка в цілому не порушена. В кімнаті №1 на підлозі з лінолеумом наявні в декількох місцях сліди речовини бурого кольору, схожої на кров. Помітні сліди витирання зазначеної речовини. В кімнаті №1, по праву сторону від входу до кімнати №4, на підлозі лежить перекинений стілець зі спинкою, що свідчить про візуально порушену обставновку. Біля стільця, на відстані 8 см від порогу вхідних дверей до кімнати №4, знаходиться предмет, схожий на ніж із дерев`яним руків`ям із двома металевими заклепками, де на лезі ножа помітні нашарування речовини бурого кольору. Також на підлозі наявний електричний провід подовжувача, на якому наявні сліди речовини бурого кольору. Зроблені із слідів речовини бурого кольору, що виявлено під час огляду, змив та тампон - зонт речовини, предмет, схожий на ніж та три скляні стопки - вилучено. Місце події зафотографовано.

Зміст протоколу повністю відповідає змісту відеозаписів, які є додатком до протоколу та збережені на диску DVD-R, який був продемонстрований у судовому засіданні (арк.спр.30, т.3).

- даними протоколу огляду від 27 липня 2024 року з долученими до нього фототаблицями (арк.пр.42-48, т.1), відповідно до якого з 23 години 10 хвилин до 23 години 45 хвилин проведено огляд тіла чоловіка ОСОБА_10 , яке знаходиться в КНП «Старосинявська БЛ» по вул. Грушевського, 15 в с-щі Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області. В ході огляду на трупі виявлено тілесні ушкодження, а саме: між 2 та 3 ребром лівої половини грудної клітки наявна рана розміром 2х25 см. Також наявна рана на животі справа, ближче до середньої лінії, розміром 1,5х0,3 см. Виявлено також справа на ліктьовому згині наявний внутрішній катетор, на лівій нижній кінцівці та на правій підключичній ділянці рани, які утворилися при спробі встановити катетори. Наявне заклякання кінцівок рук та ніг.

- даними висновку експерта від 07 жовтня 2024 року №575, проведеного на підставі постанови слідчого СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_25 від 28 липня 2024 року, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_10 явилась гостра внутрішня кровотеча, що розвинулась як ускладнення ножового проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням лівої легені та лівої легеневої артерії.

Смерть ОСОБА_10 настала не менше ніж за 12-24 годин до моменту проведення судово-медичної експертизи трупа.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани по передній поверхні грудної клітки зліва на 1 см вправо від лівої середньо-ключичної лінії в проекції 3-го міжребір?я; наскрізної рани міжреберних м?язів та парієтальної плеври по середньо-ключичній лінії в проекції 3-го міжребір?я зліва; рани вісцеральної плеври та тканини легені по реберній поверхні переднього сегменту верхньої долі лівої легені, що переходить в раневий канал, який завершується раною плеври та тканини легені по медіастинальній поверхні переднього сегменту верхньої долі лівої легені; наскрізної рани задньої стінки перикарду: наскрізної рани стінки лівої легеневої артерії; саден в проекції середини правої ключиці, по середній лінії живота між мечевидним відростком та пупком; по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-го пясто-фалангового суглобу.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани по передній поверхні грудної клітки зліва на 1 см вправо від лівої середньо-ключичної лінії в проекції 3-го міжребір?я; наскрізної рани міжреберних м?язів та парієтальної плеври по середньо-ключичній лінії в проекції 3-го міжребір?я зліва; рани вісцеральної плеври та тканини легені по реберній поверхні переднього сегменту верхньої долі лівої легені, що переходить в раневий канал, який завершується раною плеври та тканини легені по медіастинальній поверхні переднього сегменту верхньої долі лівої легені; наскрізної рани задньої стінки перикарду, наскрізної рани стінки лівої легеневої артерії; що утворились безпосередньо перед настанням смерті - від дії гострого предмету з колюче-ріжучими властивостями, якими міг бути клинок ножа, за своїм характером є ТЯЖКИМИ тілесними ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв?язку з настанням смерті.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден в проекції середини правої ключиці, по середній лінії живота між мечевидним відростком та пупком; по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-го пясто-фалангового суглобу; що могли утворитись в межах 1 доби до моменту настання смерті, як від дії тупих твердих предметів, так і при ударах до таких, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, та в причинному зв?язку з настанням смерті не перебувають.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий (винний) алкоголь в концентрації 3,84‰, що відповідає тяжкому алкогольному сп`янінню в момент настання смерті (арк.пр.75-77, т.3);

Судово-медичний експерт ОСОБА_26 , роз`яснюючи свій висновок в судовому засіданні, підтримав його та пояснив, що технічно важко встановити глибину раневого каналу. Експерти можуть таке зробити за допомогою лінійки чи іншого предмета, але це заборонено робити, тому, що при введенні в рановий канал будь-яких предметів порушується його структура. В даному випадку рановий канал - скошений. Для визначення його глибини потрібно ввести зонд, а він не вводиться, тому, що порушаться біологічні особливості. Це неможливо. Ніж для експертизи не надавався, проте експерт повідомив, що можливо що таким ножем заподіяно тілесні ушкодження. Щодо положення ОСОБА_10 зазначив, що заподіяння тілесного ушкодження можливо як в вертикальному так і в горизонтальному положенні;

- даними висновку експерта №1119 від 13 серпня 2024 року, проведеного на підставі постанови слідчого СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_25 від 28 липня 2024 року, за змістом якого проведено судово медичну експертизу шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_10 . Підсумок: Набряк головного мозку. Фрагментація та ділянки зернисто - глибчастого розпаду м?язових волокон міокарда. Атеросклеротична хвороба із ураженням коронарної артерії, з явищами атероматозу та атерокальцинозу. Помірний набряк строми міокарда. В препаратах із легені з раневим каналом - вогнищевий крововилив. В препаратах з лівої легеневої артерії - відмічається пошкодження (розрив) стінки, діапедез еритроцитів в товщу еластичних волокон стінки та випадіння фібрину, у прилеглій жировій тканині вогнищевий крововилив із дрібновогнищевою лейкоцитарною інфільтрацією. Поширені ділянки дистелектазів у легенях. Дистрофія нирок та печінки. Помірне повнокров`я судин досліджуваних органів (арк. пр.79, т.3);

- даними висновку експерта №1464 від 02 серпня 2024 року, проведеного на підставі постанови слідчого СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_25 від 28 липня 2024 року, за змістом якого під час судово медичної експертизи зразка крові трупа ОСОБА_10 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 3,84‰ (арк.пр.80, т.3);

- даними висновку експерта №71 від 04 жовтня 2024 року, проведеного на підставі постанови слідчого СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_25 від 28 липня 2024 року, відповідно до якого проведено судово-медичну експертизу клаптя шкіри з раною лівої половини передньої поверхні грудної клітки від трупа ОСОБА_10 , виявлена на наданому на експертизу клапті шкіри з лівої половини передньої поверхні грудної клітки від трупа ОСОБА_10 проникаюча колото-різана рана утворилась від одноразової комбінованої як первинної колючої, так і наступної ріжучої механічної дії твердого плоского однобічно-гострого клинкового знаряддя, в тому числі і ножа з тупим «обухом» та гладкою ріжучою крайкою леза, що залишає в рані шкіри сліди солей 3-х валентного заліза. Згідно з приміткою, не виключено, що клинок даного ножа може мати широке (понад 1,5 мм) чи зламане вістря, або, незалежно від ширини вістря клинка, він ще може мати певні особливості ріжучої крайки леза в зоні вістря (арк. пр.81-83);

- даними висновків експерта №623 від 03 вересня 2024 року, постанови заступника начальника СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_27 від 03 вересня 2024 року, кров підозрюваної ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (арк.пр.111 112, т.3);

- даними висновку експерта №124 від 12 вересня 2024 року, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_27 від 02 серпня 2024 року, за змістом якого згідно з Висновком експерта N?75 від 03 вересня 2024 року кров ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А анти-В ізосерологічної системи АВО(Н).

Згідно з Висновком експерта N?430 від 29 липня 2024 року кров ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А анти-В ізосерологічної системи АВО(Н).

При судово-медичному дослідженні піднігтьового вмісту ОСОБА_3 слідів крові та епітеліальних клітин з ядрами не знайдено.

При судово-медичному дослідженні піднігтьового вмісту ОСОБА_10 епітеліальних клітин з ядрами не знайдено, а виявлено сліди крові людини, при визначенні групової належності яких знайдений антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Отже, дана кров може походити від особи (осіб), в крові якої яких міститься антиген Н, в тому числі як від підозрюваної ОСОБА_3 , так і від самого потерпілого ОСОБА_10 (арк.пр.116-118, т.3);

- даними висновків експерта №556, 557, 563 від 06 вересня 2024 року, згідно з якими кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою AB0. Кров підозрюваної ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. на марлевому тампоні зі змивом з поверхонь правої та лівої руки підозрюваної ОСОБА_3 слідів крові не виявлено . На шортах (об`єкти №1,2), які вилучені в ході особистого обшуку підозрюваної, знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлено антиген Н. Отже, дана кров може належати особі (особам), в крові якої яких міститься антиген Н, в тому числі як від підозрюваної ОСОБА_3 , так і від самого потерпілого ОСОБА_10 (арк.пр.122 123,127-128, 158-159, т.3);

- даними висновку експерта №125 від 12 вересня 2024 року, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_27 від 02 серпня 2024 року, за змістом якого лікар судово-медичний експерт цитолог провів судово медичну експертизу ножа. Згідно з указаним висновком експерта, згідно з Висновком експерта N?75 від 03 вересня 2024 року кров ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А анти-В ізосерологічної системи АВО(Н).

Згідно з Висновком експерта N?430 від 29 липня 2024 року, кров ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А анти-В ізосерологічної системи АВО(Н).

При судово-медичному дослідженні ножа виявлені сліди крові людини, при

визначенні групової належності яких знайдений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже, дана кров може походити від особи (осіб), в крові якої (яких) міститься антиген Н, в тому числі як від підозрюваної ОСОБА_3 , так і від потерпілого ОСОБА_10 .

Додатком №1 до висновку є таблиця з результатами виявлення групових факторів по системі АВ0 на речових доказах (арк.пр.132 134, т.3);

-даними висновку експерта №558 від 06 вересня 2024 року, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_27 від 02 серпня 2024 року, кров ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На дерев`яній паличці з ватним наконечником, на який було зроблено змив, який вилучили в ході проведення огляду місця події в житловому будинку АДРЕСА_1 знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н.

Отже, ця кров може належати особі (особам), в крові яких міститься тільки антиген Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 або підозрованій ОСОБА_3 (арк.спр.138-139, т.3);

- даними висновку експерта №560 від 06 вересня 2024 року, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_27 від 02 серпня 2024 року, за змістом якого кров ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На трусах, які вилучили з трупа ОСОБА_10 , знайдена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Отже, ця кров може належати особі (особам) з групою 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 або підозрованій ОСОБА_3 (арк.спр. 143-144, т.3);

- даними висновку експерта №559 від 06 вересня 2024 року, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_27 від 02 серпня 2024 року, за змістом якого кров ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На шортах (об?єкт №1), які вилучили з трупа ОСОБА_10 , знайдена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Отже, ця кров може належати особі (особам) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в тому числі і потерпілому ОСОБА_28 або підозрюваній ОСОБА_3 (арк.пр. 148 149, т. 3).

- даними висновків експерта №561 -564 від 06 вересня 2024 року, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_27 від 02 серпня 2024 року, за змістом якого кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваної ОСОБА_3 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

На мокасинах рожевого кольору (об?єкти №1 ,2), які вилучили в ході особистого обшуку підозрюваної ОСОБА_3 , знайдена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Отже, ця кров може належати особі (особам) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 або підозрюваній ОСОБА_3 (арк.пр.153 154, т. 3).

На шортах (об?єкти №1, 2), які вилучили в ході особистого обшуку підозрюваної ОСОБА_3 знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н. Отже, ця кров може належати особі (особам), в крові якої (яких) міститься антиген Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 або підозрюваній ОСОБА_3 (арк.пр.158 159, т. 3).

На майці (за постановою - футболці) рожевого кольору (об?єкти №1, 2), яку вилучили в ході особистого обшуку підозрюваної ОСОБА_3 , знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н. Отже, ця кров може належати особі (особам), в крові якої (яких) міститься антиген Н, в тому числі і потерпілому ОСОБА_10 або підозрюваній ОСОБА_3 (арк.пр.163 - 164, т. 3).

На кофті спортивній, яку вилучили в ході особистого обшуку підозрюваної ОСОБА_3 , слідів крові не знайдено (арк.пр.168-169, т. 3).

За змістом протоколу отримання зразків для експертизи від 28 липня 2024 року (арк.спр. 102, т.3) ОСОБА_3 , після ознайомлення із постановою про відібрання біологічних зразків для експертизи, а саме: крові, відмовилася надавати за участі учасників.

Отже, на одязі ОСОБА_3 виявлено кров, яка може належати потерпілому.

- даними протоколу огляду відеозапису від 28 липня 2024 року, згідно із яким огляду підлягали два оптичних диски формату DVD-R, що містять 7 відеофайлів із записами з нагрудних портативних відеореєстраторів працівників ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, які здійснювали виїзд на повідомлення по матеріалах ЄО від 27 липня 2024 року по факту вбивства ОСОБА_10 (арк. спр.194-198).

Зміст протоколу повністю відповідає змісту відеозаписів, які є додатком до протоколу та збережені на диску DVD-R, який був продемонстрований у судовому засіданні (арк.спр.199).

- даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 28 липня 2024 року (арк.спр. 204,т.3), здійсненого на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 28 липня 2024 року (арк.спр.202-203,т.3), відповідно до якого при огляді архівних записів з нагрудного відореєстратора виявлено відозаписи з приводу опрацювання повідомлення по факту вбивства ОСОБА_10 , що мало місце 27 липня 2024 року, які в подальшому скопійовано на оптичні диски DVD-R та постановою слідчого від 28 липня 2024 року (арк.спр.192-193, т.3) визнані речовим доказом у кримінальному провадження та вирішено їх зберігати в матеріалах кримінального провадження; володільцю залишено опис вилучених речей та документів, його копія додана до протоколу (арк. спр. 205, т.3). Згідно з указаним описом вилучені відеозаписи із назвами відеофайлів «0000000__0016», «0000000__0017», «0000000__0018», «0000000__0019», «0222116_0020», «0000000__0021» «0000000__0022» записано на два компакт-диски формату «DVD-R», поміщено в паперових конвертів та опечатані печаткою №115.

Даними протоколу огляду відеозаписів від 07 жовтня 2024 року, згідно із яким огляду підлягали два оптичних диски формату DVD-R, що містять речові докази одинадцять файлів з відеозаписами під назвами: «0000000__0009», «0000000__0010», «0000000__0011», «0000000__0011», «0000000__0012», «0000000__0012», «0000000__0013», «0000000__0013», «0000000__0014», «0000000__0016», «0000000__0016» із записами з нагрудних портативних відеореєстраторів працівників СПД №1 ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, які 27 липня 2024 року здійснювали відпрацювання повідомлення по факту вбивства ОСОБА_10 (арк.спр.210 - 224, т.3).

Зміст протоколу повністю відповідає змісту відеозаписів, які є додатком до протоколу та збережені на дисках DVD-R, які були продемонстрований у судовому засіданні (арк.спр. 206, 207, т.3) .

-Даними висновку судово психіатричного експерта №685 від 18 вересня 2024

року, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_27 від 05 вересня 2024 року, за змістом якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на період інкримінованого їй злочину психічним захворюванням не страждала; на період інкримінованого їй злочину усвідомлювала свої дії та могла керувати ними; на даний час психічним захворюванням не страждає, вона усвідомлює свої дії та може керувати ними; будь-яких відхилень у її нервово - психічному стані не виявлено; застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує. Висновок містить розділ щодо психологічного дослідження, який серед іншого містить інформацію про застосовані методики експериментально психологічного обстеження (арк.спр.248-250, т.3)

Судово-психіатричні експерти ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , роз`яснюючи свій висновок в судовому засіданні, підтримали його повністю та показали, що не виявили нічого, що могло б вплинути на стан дій ОСОБА_3 і здатність керувати ними, що і виклали у висновку. Не виявили в неї відхилень у психічному розвитку і психічному стані, вона в повній мірі могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підекспертна давала послідовні свідчення, все пам?ятала, на всі питання відповідала, відтворювала згідно з матеріаламив кримінального провадження. Кінцеве рішення з приводу емоційних станів приймає експерт психолог, яка в ході проведення даної експертизи була залучена.

ОСОБА_31 , яка в даній експертизі брала участь як спеціаліст психолог,

В судовому засіданні надала показання про те, що відповідно до проведеного судово-психологічного дослідження жодних відхилень в пізнавальній та особистісній сфері ОСОБА_3 не було виявлено, пам?ять, увага, інтелект відповідали нормативним показникам, а також в емоційному плані не було ніяких відхилень, які б виходили за межі норми і про які можна було зазначити у резулюючій частині свого дослідження. Тобто за проведеним дослідженням відхилень у підекспертної не було. Експерт психолог може визначити емоційні, афективні стани, які можуть вказувати слідчо-судовому органу на те, що це є станом сильного душевного хвилювання. Психологічного та емоційного збудження у ОСОБА_3 на момент вчинення і після вчинення злочину не було встановлено, вона була здоровою. Пояснила, що спеціаліст психолог долучається до обстеження за вказівкою експерта для обстеження підзнавальної та дослідження особистісної сфери підекспертної для того, щоб психіатр з вірогідністю 100% поставив діагноз здорова особа чи ні. Вивчення матеріалів кримінального провадження не є обов?язком спеціаліста. У разі, якби при проведенні експертизи вона встановила б, що особа могла на момент вчинення злочину мати якісь відхилення в психологічному стані, обов`язково б про це вказали б у висновку. Інші експертизи не ініціювалися у зв`язку з відсутністю потреби в таких.

- даними протоколу від 06 вересня 2024 року №1150т/121/119/115-2024 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відповідно до якого ОСОБА_3 підтвердила своїй співкамерниці факт вбивста свого співмешканця, мотивувавши свої дії захистом (арк. спр.110-110 (зворот), т.4).

Зміст протоколу повністю відповідає змісту технічного відеозапису, який є додатком до протоколу та збережений на DVD-R диску, який був продемонстрований у судовому засіданні (арк.спр. 111, т.4);

- даними диску формату СD-R з аудіозаписами телефонних звернень, які надійшли на спецлінію служби «102» в Хмельницькій області 27 липня 2024 року о 20 годині 50 хвилин від медичного працівника з прізвищем ОСОБА_32 та о 22 годині 32 хвилини від медичного працівника з прізвищем ОСОБА_33 (арк.спр.114, т.4).

- даними протоколу огляду від 10 жовтня 2024 року з фототаблицями, відповідно до якого, за участі спеціаліста-криміналіста ОСОБА_34 у кімнаті проведення слідчих дій ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області оглянуто предмет, зовні схожий на кухонний ніж із дерев`яним руків`ям коричневого кольору, який був вилучений в ході огляду місця події від 27 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 . На лезі ножа наявні плями з речовиною бурого кольору, які ледь проглядаються. Довжина леза ножа від основи руків`я до його кінцевої точки - 11,5 см, ширина леза в його початковій точці (від руків`я) варіюється до його кінця від 2 до 1,2 см, в його середній частині по ширині становить 1,9 см (арк.спр.117-122, т.4);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15 жовтня 2024 року, проведеного за участю, спеціаліста, старшого сержанта поліції та понятих (арк.спр.131-133, т.4), відеозапис якого (арк.спр.134, т.4) переглянутий у судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_3 розповіла та продемонструвала, як наносила удари ОСОБА_10 ножем , їх кількість та локалізацію;

Консультаційним висновком спеціаліста від 28 липня 2024 року, довідкою про фіксацію тілесних ушкоджень від 28 липня 2024 року з додатком у виді схеми локалізації тілесних ушкоджень (арк.спр.168, т.4) підтверджено, що такі зафіксовано у ОСОБА_3 . Лікар ОСОБА_35 , яка проводила огляд ОСОБА_3 перед поміщенням до ІТТ, підтримала в судовому засіданні вказані документи, іншої інформації не надала, вказавши, що не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 надав показання про те, що 27 липня 2024 року, ближче до вечора, приблизно о 19 годині він у зв`язку з попереднім проханням ОСОБА_10 допомогти ремонтувати мотоблок, прийшов до останнього. В будинку перебували він, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 . Останні були напідпитку, але не п`яні. Він разом з ОСОБА_10 випили по 50 грамів горілки, ОСОБА_3 також сама собі влила горілки та випила. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 розпочався конфлікт, причину якого він не пам`ятає. Сварка була нетривалою. Він перебував у будинку приблизно 40 хвилин, після чого пішов додому, при цьому ОСОБА_10 провів його до хвіртки. Оскільки мотоблок вони так і не ремонтували, ОСОБА_10 просив прийти наступного дня. Після цього він пішов до своєї дівчини ОСОБА_36 , яка проживає поряд приблизно за 100 метрів. Приблизно за 1 1,5 години на подвір`я домогосподарства ОСОБА_36 прибігла ОСОБА_37 , він почув її голос, вона казала; «я ОСОБА_38 убила» і запитувала, що їй робити. Він пішов на подвір`я за ОСОБА_3 , викликав швидку медичну допомогу з телефона ОСОБА_10 , який лежав на подвір`ї, а також зателефонував до поліції. Після того, як він разом з працівниками поліції на ношах перенесли ОСОБА_10 до автомобіля швидкої допомоги, а потім розмовляли, ОСОБА_3 зробила для себе каву та палила сигарету. Після дзвінка в поліцію, де йому повідомили про необхідність прийти на місце події, що він і зробив. ОСОБА_10 був у нерухомому стані, лежав на підлозі в будинку, не говорив. На ОСОБА_3 біля ока було почервоніння, інших тілесних ушкоджень не було, на руках була кров.

Від ОСОБА_10 йому було відомо також про те, що минулого року ОСОБА_3 штуркнула його ножем, а від знайомих він чув про те, що ОСОБА_3 неодноразово казала, що заріже ОСОБА_10 , прізвища та імена таких знайомих не назвав, повідомивши, що не пам`ятає. ОСОБА_21 повідомив також про те, що йому від ОСОБА_10 було відомо про поїздку до м. Київ, яку планувала ОСОБА_3 , останній мав дати для цього гроші. Йому також відомо про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_3 часто сварилися, проте йому не відомо, чи піднімав він на неї руку.

Допитаний в судовому засіданні повторно свідок ОСОБА_21 надав показання про те, що 27 липня 2024 року він, перебуваючи в кімнаті житлового будинку на місці події, в той час, коли в будинку знаходилися працівники поліції та медики, наніс ОСОБА_3 удар ногою в ліву частину обличчя, пояснив це тим, що був, як він зазначив, «на емоціях» та «в стані афекту», а ОСОБА_3 перешкоджала тому, щоб покласти ОСОБА_10 на ноші та забрати до лікарні. При попередньому допиті такі обставини не повідомляв, оскільки не пам`ятав про це, з часом згадав. На запитання обвинуваченої повідомив, що вона сама наливала алкоголь, а чи пила не бачив, можливо до того вживала.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні дала показання про те, що 27 липня 2024 року у проміжок часу від 19 години 30 хвилин до 20 години до неї прибігла ОСОБА_3 та сказала: «Я Андрея убила», запитала, що їй робити. Вона порадила телефонувати у швидку за номером 103. ОСОБА_3 зателефонувала, її запитали, чи він живий, на що вона відповіла, що не знає та побігла подивитися, телефон при цьому залишився у них на подвір`ї, оскільки випав у ОСОБА_3 . Швидку допомогу викликав ОСОБА_21 . Вона у той день бачила ОСОБА_3 та ОСОБА_10 о 10 12 годині вдень, приходили з метою подзвонити. Повідомила, що раніше чула, як ОСОБА_3 та ОСОБА_10 сварилися, причини сварок для неї невідома. ОСОБА_3 по господарству все сама робила. Одного разу ОСОБА_3 ночувала в неї, втікаючи від ОСОБА_10 . Казала, що останній інколи буває дивний, вона раніше ховалася від нього, він закриває двері і не впускає її.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засідані дала показання про те, що в липні 2024 року, точну дату не пам`ятає, вона перебувала в літній кухні свого домогосподарства та розмовляла зі ОСОБА_21 .. Вона не виходила з кухні та не бачила, як на подвір`я прийшла ОСОБА_3 , проте чула, як остання сказала про те, що вбила ОСОБА_14 та запитувала, що їй робити. Її мати ОСОБА_39 порадила зателефонувати на лінію 103. Після цього вона крізь вікно бачила, як ОСОБА_3 побігла до свого будинку. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_3 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_40 , лікар КНП «Старосинявська БЛ», в судовому засіданні надав показання про те, що ввечері в суботу, 27 липня 2024 року, отримавши виклик від чергового лікаря про надходження пацієнта з проникаючим пораненням грудної клітки через 5 хвилин був у лікарні. Оглянув пацієнта, він був у свідомості, але мовний контакт був відсутній, на запитання не відповідав. В пацієнта було проникаюче поранення грудної клітки в 2 -3 міжребер`ї по середньоключичній лінії зліва і було проникаюче поранення живота без пошкодження внутрішніх органів передньої черевної стінки. Він одразу приступив до огляду, рани були з вільними краями, на його думку завдані колючо-ріжучим предметом, можливо ножем. Основним було поранення грудної клітки, яке він оглядав спочатку, воно було на перший погляд ніби не проникаюче, проте при огляді за допомогою зонда був чіткий провал в грудну порожнину. Це характерно для удару, що наносився зверху вниз. Його оглянули, анастезіолог у приймальному відділенні проводила реанімаційні заходи, встановила катетор венозного доступу, бо тиск у нього вже був майже на нулі. Під час транспортування хворого сталася зупинка серцевої діяльності, проводилися реанімаційні заходи. Коли пацієнта підняли в хірургічне відділення на 3 поверх, він був без свідомості, реанімаційні заходи проводилися, проте були неефективні і констатували біологічну смерть. На його думку, від моменту нанесення тілесних ушкоджень і до огляду в лікарні пройшло більше години, оскільки вся грудна порожнина була залита. Вважав, що спочатку був нанесений удар в живіт, потім в грудну клітку.

Свідок ОСОБА_22 , знайомий та сусід ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , в судовому засіданні надав показання про те, що 27 липня 2024 року, після обіду ОСОБА_10 запросив його до себе випити. Вони разом сіли, було 0,5 л горілки, які вони разом з потерпілим та ОСОБА_3 розпили, при цьому кожен сам собі наливав. ОСОБА_37 вживала алкоголь, він це бачив, проте вона з ними не сиділа, подавала їжу. Після розпиття алкоголю він пішов додому, ОСОБА_10 його провів і повернувся. В той день ОСОБА_10 та ОСОБА_3 не сварилися. Йому було відомо, що ОСОБА_3 мала наступного дня їхати в м. Київ, до внука. ОСОБА_10 не заперечував проти цього. Вони разом ходили знімати гроші в сумі 2600 гривень, ОСОБА_10 йому про це говорив.

Свідок ОСОБА_41 , фельдшер Хмельницького обласного центру екстренної медичної допомоги в судовому засіданні дала показання про те, що у її чергування 27 липня 2024 року, приблизно о 21 годині, на планшет надійшов виклик, який містив повідомлення про те, що жінка вдарила ножем в серце свого чоловіка в с. Заставці. Вона приїхала на місце, назустріч вийшов сусід, який повідомив таку ж інформацію. Вона увійшла в хату, побачила чоловіка, який лежав на спині в горизонтальному положенні посеред кімнати, головою в напрямку до однієї стіни, ногами до іншої, не реагував на фізичний контакт. Вона запитала, чи він її чує, чоловік лише застогнав. Його дружина накинулася на нього зі словами: « ОСОБА_42 , я не виновата, ти сам так захотів», при цьому била його руками по обличчю, була агресивна. ОСОБА_41 попросила працівників поліції забрати її для того, щоб оглянути потерпілого та надати йому першу медичну допомогу. Після того, як працівники поліції забрали дружину, вона оглянула потерпілого, на грудній клітці була невелика рана, з якої витікала кров. Вона не могла сказати, що це було в серце, крові біля потерпілого було небагато. Після надання першої медичної допомоги, потерпілого повезли на приймальне відділення. З ОСОБА_3 вона не розмовляла, не може сказати, чи була вона напідпитку. На її думку в кімнаті не все було на своїх місцях, був безлад.

Свідок ОСОБА_43 , в судовому засіданні дала показання про те, що 27 липня 2024 року вона чергувала в Старосинявській лікарні як лікар-анастезіолог. Після 20 години зі швидкої повідомили, що везуть вкрай важкого пацієнта з ножовим пораненням. Його доставили до приймального відділення близько 20 години. Він був у свідомості, неконтактний, неадекватний. Висловлював скарги на біль у грудній клітині і дуже важко дихав, тиск не визначався, пульс був лише на магістральних артеріях. Близько 1-2 міжребер`я справа була різана рана, приблизно 1,5 2 см в довжину, в глибину вона не перевіряла. Одразу після дзвінка зі швидкої вона викликала хірурга та очікувала уся реанімаційна бригада. Потерпілому встановили 2 внутрішньовенних катетора та вводили ліки для підтримання серцебиття. Хворий був критично важкий, через 2 3 хвилини свідомість порушилася, його на каталці завезли в ліфт, щоб піднятися в операційну, де настала зупинка серцевої діяльності. Одразу ж в ліфті розпочалися реанімаційні заходи, які тривали під час транспортування ліфтом, продовжилися в операційній до остаточної зупинки кровообігу та констатації біологічної смерті.

Свідок ОСОБА_35 , лікар, завідувач травматологічного відділення Старокостянтинівської БЛ, яка оглядала ОСОБА_3 перед її поміщенням до ІТТ, підтримала складену нею довідку про фіксацію тілесних ушкоджень у останньої (арк.спр. 166-168, т.4), іншої інформації не повідомляла.

Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні надав показання про те, що під час виконання ним службових обов?язків на службовий планшет надійшло повідомлення про подію в селі Заставці по вул. Перемоги. На місці згідно зі статтею 40 ЗУ «Про національну поліцію» велася відеофіксація на нагрудні бодікамери. Викликав поліцію сусід, який повідомив, що до нього прийшла громадянка і повідомила, що за даних обставин нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_19 , своєму співмешканцю. Приїхавши на місце події, виявили ОСОБА_19 , який лежав в кімнаті, розташованій після коридору. Через декілька хвилин чи секунд приїхала швидка допомога, швиденько ОСОБА_19 на ношах одразу помістили до швидкої, а працівники поліції залишались на місці події до приїзду слідчо-оперативної групи, так як в даній події вбачались ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 115 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_10 лежав на підлозі, була кров, перебував в свідомості, але стан був в нього не дуже добрий, як у ватної в?ялої людини. З працівниками швидкої допомоги зайшли працівники поліції, оскільки потрібно було швиденько допомогти занести, вскочила ОСОБА_19 і ще був свідок ОСОБА_23 . Співмешканка ОСОБА_19 кинулась до його обличчя, нахилилася, а ОСОБА_23 ногою відштовхнув чи вдарив таким чином, проте не пам`ятає куди, зазначив, що чи у грудну клітку чи голову. Працівники поліції перебували разом з ОСОБА_24 . З її слів, вона перебувала в кухні і в ході виниклої суперечки вона розвернулася і вдарила ОСОБА_19 рукою в область грудної клітки. Після того, як ОСОБА_19 впав, вона його вдарила ще раз лежачого в область грудної клітки ножем. Вона повідомила, що не пам?ятає де залишила ніж, тому працівники поліції ще візуально його шукали та оглядали ділянку. Стан ОСОБА_24 був не сильно збуджений, трохи був шок. Повідомив, що вона більше себе вигороджувала, що хотіла для нього більше наготувати та що через це виник конфлікт. Не пам?ятав, чи були візуально якісь пошкодження в неї. Повідомив також, що раніше мало місце заподіння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . ОСОБА_10 , проте не було важких наслідків. Також повідомив, що виїжджав до них з приводу домашнього насильства.

Свідок ОСОБА_45 в судовому засідання надав показання, що в ході його разом з інспектором ОСОБА_46 чергування на службовий планшет надійшло повідомлення з кваліфікацією «вбивство, спричинені тілесних». Вони виїхали на місце події, їх зустрічали на дорозі ОСОБА_3 і ОСОБА_15 . Вона сказала, що зарізала чи вбила. Вони зайшли в будинок, ОСОБА_23 не заходив. В одній з кімнат лежав на землі ОСОБА_19 та важко дихав. Через декілька хвилин приїхала швидка. До приїзду швидкої ОСОБА_24 пробувала його розбудити, підняти, кричала до нього, наносила йому удари по обличчю, щоб він проснувся чи встав. Він не реагував. Потім його забрала швидка. Вони забирали ОСОБА_24 від ОСОБА_19 , наголошували щоб вона припинила. ОСОБА_23 вдарив ногою по тулубу чи по голові ОСОБА_24 , в голову, обличчя чи груди ногою, в передню частину. На його думку, ОСОБА_24 була не дуже збуджена, не дуже емоційна, наголошувала що не хотіла. Казала що в них була сварка, вона мала їхати в Київ до внучки і вже не повертатися сюди. Вона приготувала їжу, котлет насмажила, наступного дня вранці мала маршруткою їхати. Повідомляла, що наміру повертатись вона не мала. І вона повідомила ОСОБА_19 , що буде їхати, він її не пускав і в них виник конфлікт. ОСОБА_24 повідомляла, що в ході сварки вона вдарила ОСОБА_19 один раз ножем, він впав, а потім вона зверху ще раз один удар ножем нанесла. Два удари. Вказав, що один - стоячий другий - лежачий. Поліцейські шукали ніж. На ОСОБА_24 тілесних ушкоджень видимих не було. Коли вони вже прийшли в кімнату то вона по різному себе поводила, і кричала, і спокійно себе поводила.

Зазначені вище докази узгоджуються між собою, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто є належними, отримані у порядку, встановленому КПК України, тобто є допустимими.

Також суд дослідив процесуальні документи з метою оцінки допустимості доказів, зокрема: доручення про проведення досудового розслідування від 27 липня 2024 року (арк. спр.8, т.3), постанову про доручення проведення досудового розслідування слідчій групі від 27 липня 2024 року (арк.спр.9, т.3); постанову про створення слідчої групи (арк. спр.10, т.3), постанови про зміну призначеної групи слідчих від 01 серпня 2024 року, 03 жовтня 2024 (арк.спр.12, 14, т.3), постанову про призначення групи прокурорів від 27 липня 2024 року (арк. спр.18, т.3), постанови про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 28 липня, 18 вересня, 08 жовтня 2024 року, 28 липня 2024 року (арк.спр. 31, 64, 84, 98, 103, 105, 106, 192, 208, т.3), ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2024 року про дозвіл на проведення огляду житлового будинку (арк.спр. 38-39, т.3), постанову про призначення судово-медичної експертизи від 28 липня 2024 року (арк.спр.68, т.3), постанови про відібрання біологічних зразків для експертизи від 28 липня, 30 серпня 2024 року (арк.спр.93-94,100, т.3), протоколи отримання зразків для експертизи від 28 липня, 30 серпня 2024 року (арк.спр.95-97, 107 т.3), постанови про призначення судово-імунологічної експертизи від 03 вересня, 02 серпня, 07 серпня 2024 року (арк.спр.108, 119, 124, 135, 140, 145,150, 155, 160, 165, т.3), постанову про призначення судово-цитологічної експертизи від 02 серпня 2024 року (арк.спр.113, 129, т.3), доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (арк.спр.178, т.3), постанову про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 28 липня 2024 року (арк.спр.202-203, т.3), постанову про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 05 вересня 2024 року (арк.спр. 246-246 (зворот), т.3); клопотання слідчого від 08 лютого 2021 року на отримання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді аудіо-, відео контролю особи, аудіо-, відео контролю місця (арк. спр. 103-107, т.4); доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у порядку статті 40 КПК України (арк. спр. 108-109, т.4); повідомлення про підозру (арк.спр. 225,227,т.3.), повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри (арк. спр.139-138, т.7), постанову про визнання потерпілою від 28 липня 2024 року (арк. спр. 173, т.3), протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 16 та 17 жовтня 2024 року (арк.спр. 188-193, 196, т.4), постанову про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 28 липня 2024 року (арк. спр.202-203, т.3), постанова про продовження строку досудового розслідування від 18 вересня 2024 року (арк.спр.84-86, т.4).

Таким чином, суд вважає, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , мали місце, дії обвинуваченої містять склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України та полягають у вчиненні умисних протиправних дій, які виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена і вона підлягає покаранню за його вчинення.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд не встановив.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, - є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував (перебуває) у сімейних або близьких відносинах.

Щодо вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання, суд зазначає таке.

В судовому засіданні обвинувачена надала показання про те, що не вживала алкоголь 27 липня 2024 року, здати кров для проведення експертизи відмовилася за порадою захисника, оскільки було вже пізно. В подальшому здала всі аналізи, які було потрібно.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні 11 грудня 2024 року надав показання про те, що ОСОБА_3 27 липня 2024 року сама собі влила горілки та випила її, а свідок ОСОБА_22 вказував, що бачив, як 27 липня 2025 року обвинувачена вживала алкоголь. В судовому засіданні 04 квітня 2025 року, при повторному допиті, свідок ОСОБА_21 вказував на те, що бачив, як ОСОБА_3 наливала горілку, проте, на запитання обвинуваченої про те, чи бачив він, як вона випила, ствердної відповіді не надав, відповів: «може ти раніше пила».

Приписами статті 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню (серед іншого), подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів.

Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження й оцінки всієї сукупності доказів, зокрема, й показань учасників кримінального провадження, з огляду на що береться до уваги сукупність доказів щодо встановлення такого стану.

Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №372/2291/16-к, від 21 листопада 2019 року у справі № 564/590/17, від 03 грудня 2019 року у справі №571/1436/15-к, від 11 лютого 2020 року у справі №643/20474/15-к.

У ході судового розгляду обвинувачена пояснювала, що не вживала алкоголь 27 липня 2024 року. Свідок ОСОБА_21 дав суперечливі покази в частині вживання алкоголю обвинуваченою, відтак суд оцінює критично його показання в цій частині.

Будь які інші докази, що свідчили б про перебування ОСОБА_3 на час вчинення інкримінованого їй злочину у стані алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні, а виключно на підставі показань свідка ОСОБА_22 таку обставину, на переконання суду, встановити неможливо.

Таким чином, перебування обвинуваченої на час вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушенняу стані алкогольного сп`яніння не підтверджено матеріалами справи та не встановлено в судовому засіданні, а тому обтяжуючу обставину згідно статті 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне виключити.

Щодо висновку експерта від 29 квітня 2025 року №248, суд зазначає таке. Ухвалою Старосинявського районного суду від 04 квітня 2025 року за клопотанням сторони захисту призначена судово медична експертиза обвинуваченої. За змістом вказаного висновку експерта, згідно даних довідки КНП «Старокостянтинівської БЛ», у ОСОБА_3 станом на 28 липня 2024 року лікарем ОСОБА_47 зазначено садна шкіри в ділянці лівої скроні (скроневої ділянки голови) без зазначення кількості, розміру, форми, стану дна, що могли утворитися від дії тупого твердого предмету, по механізму «удар-тертя», та за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки), згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом Міністерства охорони здоров?я України від 17 січня 1995 року №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». В цілому механізм утворення саден шкіри в ділянці лівої скроні у ОСОБА_3 може відповідати її показам під час проведення з нею слідчого експерименту 15 жовтня 2024 року.

В зв?язку з тим, що стан дна саден шкіри (ступінь їх підсихання) не описанні в представленій медичній довідці, а зазначено лише, що на рівні шкіри, говорити про давність їх утворення та чи могли вони бути спричинені 27 липня 2024 року не представляється можливим.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_48 , роз`яснюючи свій висновок від 29 квітня 2025 року №248, показала, що садно у ОСОБА_3 могло утворитись тільки від дії тупого твердого предмету. Оскільки лікар, який оглядав ОСОБА_3 у довідці зазначив лише про кірочку, а садно - на рівні шкіри, не вказавши інших характеристик, тому в даному випадку можливо вказати, що садно могло утворитись від дії тупого твердого предмету, механізм утворення- удар і тертя. На уточнююче запитання прокурора повідомила, що не виключається можливість утворення ушкодження від удару ногою, бо тупим твердим предметом є кулак, нога, чи подібне. Оскільки лікар не описав, з яким дном було садно, давність його утворення встановити неможливо. За такого опису садна кількість ударів, які його спричинили, встановити також неможливо.

Таким чином, вказаним висновком підтверджено наявність на тілі обвинуваченої тілесних ушкоджень, проте давність їх утворення, а відтак і можливість утворення 27 липня 2024 року, коли мали місце події, висновком не встановлено у зв`язку з неможливістю. Відтак, доводи сторони захисту щодо підтвердження даним висновком факту самооборони і захисту ОСОБА_3 суд відхиляє.

Іншими наявними в матеріалах справи доказами такий факт не доведено, окрім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що вдарив ногою в ліву частину обличчя обвинувачену, а працівники поліції ОСОБА_44 та ОСОБА_45 підтвердили нанесення такого удару вказаним свідком.

Щодо доводів захисника про порушення права на захист ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що працівник поліції, який прибув на місце події, здійснив її фактичне затримання 27 липня 2024 року о 21 годині 03 хвилини, обмеживши її волю, заборонивши пересуватися, що зафіксовано на відео з нагрудних камер, суд зазначає таке. Із наданих в судовому засіданні пояснень працівників поліції, та оглянутих відеофалів зі записами з їх нагрудних камер вказані твердження захисника спростовано, працівники поліції, виконуючи свої професійні обов`язки, перебували на місці події разом з ОСОБА_3 до приїзду слідчо-оперативної групи у зв`язку з наявністю підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, фактичного затримання ОСОБА_3 не відбулося.

Щодо аргументів сторони захисту про недоведеність умислу на вчинення даного кримінального правопорушення у обвинуваченої суд зазначає таке.

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. (рекомендації, викладені в постанові Пленуму ВСУ від 07 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Суд, враховуючи позицію Касаційного кримінальног суду, викладену в постанові від 14 вересня 2021 року у справі №381/1869/18, виходить з того, що вбивство ОСОБА_10 було скоєно шляхом нанесення обвинуваченою ОСОБА_3 кухонним ножем, вилученим з місця події, удар ножем було нанесено в життєво важливий орган, в ліву половину грудей, виявлені на тілі ОСОБА_10 тілесні ушкодження утворились безпосередньо перед настанням смерті від дії гострого предмету з колюче-ріжучими властивостями, якими міг бути клинок ножа, та перебувають в прямому причинному зв?язку з настанням смерті, що підтверджено висновком експерта від 07 жовтня 2024 року №575. Такі обставини, як ніж, як знаряддя вчинення злочину, механізм заподіяння ножового поранення, локалізація удару ножем в життєво важливий орган, в область серця, на думку суду, безумовно свідчать про прямий умисел ОСОБА_3 на вбивство ОСОБА_10 . При цьому суд враховує, що в судовому засіданні в ході дослідження речових доказів а саме ножа, вилученого з місця події в ході проведення його огляду та визнаного речовим доказом у даному кримінальному провадженні, обвинувачена підтвердила, що саме цим ножем наносила удари ОСОБА_10 .

Щодо кількості ударів в судовому засіданні вказувала, що чітко пам`ятає один удар, інші могла заподіяти в метушні.

Про те, що потерпілому нанесено і інші тілесні ушкодження, та знаряддя, яким такі ушкодження заподіяно, свідчать досліджені судом матеріали справи, а також показання допитаних в судовому засіданні свідків.

Відтак суд відхиляє такі аргументи сторони захисту.

Щодо доводів сторони захисту про те, що висновок експерта від 07 жовтня 2024 року №575 є недопустимим доказом, суд зазначає, що вказаний висновок містить чіткі відповіді на питання, поставлені постанові слідчого, висновки узгоджуються з іншими наявними у справі доказами, зазначену експертизу проведено особою, яка володіє спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи та була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відтак об`єктивних підстав для визнання такого висновку недопустимим доказом суд не встановив.

Показання ОСОБА_21 суд оцінив та суперечності врахував при встановлені обставин, що обтяжують покарання, відтак відсутні підстави для визнання їх недопустимими в іншій частині. Щодо показань свідка ОСОБА_22 - жодних суперечностей в його показаннях суд не встановив, відомості щодо впливу на свідка - відсутні, відтак підстави для визнання його показань недопустим доказом також відсутні.

Рапорти (арк.спр.169-183, т.4) не беруться судом до уваги, оскільки такі не є належним доказом у справі, оскільки відносяться до внутрішніх службових документів, що створюються та використовуються в діяльності поліції.

Надані стороною потерпілої ОСОБА_5 довідка КНП «Старосинявська БЛ» від 10 серпня 2023 року №631 (арк.спр. 77, т.1), лист КНП «Старосинявська БЛ» від 20 червня 2023 року №484 (арк.спр. 78, т.1), що стосуються стану здоров`я ОСОБА_10 , а також диск з відеофайлами (арк.спр. 79, т.1), не стосуються подій, що мали місце 27 липня 2024 року, а відтак не є належними доказами у даному кримінальному провадженні, відтак відхиляються судом.

Показання свідка ОСОБА_21 в частині того, що вінвід знайомих чув про те, що ОСОБА_3 неодноразово казала, що заріже ОСОБА_10 , при цьому прізвища та імена таких знайомих не назвав, повідомивши, що не пам`ятає суд відхиляє, оскільки такі не є допустими доказом в розумінні статті 97 КПК.

Таким чином, суд не встановив підстав для задоволення клопотання захисника про необхідність визнати обвинуваченої невинуватою у висунутому їй обвинуваченню та виправдати її , оскільки таке не відповідає фактичним обставинам справи.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є особливо тяжким, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставини, що його обтяжують, те, що обвинувачена вину визнала частково, не розкаялася, що свідчить про відсутність осуду своїх дій, її поведінку після вчинення злочину, суспільну небезпеку вчиненого, шкоду, заподіяну життю потерпілого, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона офіційно не працевлаштована, не є особою з інвалідністю, під диспансерним наглядом у лікаря психіатра не перебуває (арк.спр.150, т.4), не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога (арк.спр.152, т.4) та невролога (арк.спр.151, т.4), за місцем проживання характеризується нейтрально (арк.спр.154 т.4), притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства один раз, про що повідомляла в судовому засіданні, думку потерпілих щодо призначення суворого покарання, раніше судима 08 серпня 2023 року Старосинявським районним судом Хмельницької області за частиною другою статті 125 КК Україн до покарання у виді громадських робіт, які відбула в повному обсязі (арк.спр. 147 (зворот, т.4), проте вчинила новий злочин, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.

Водночас суд не бере до уваги надану стороною обвинувачення інформацію з інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» (арк.спр.157 160, т.4, 89- 92, т.3) у зв`язку з таким. В судовому засіданні прокурор при дослідженні характеризуючих ОСОБА_3 матеріалів стверджував, що остання неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. В ході дослідження матеріалів кримінального провадження як на підтвердження вказаної обставини покликався на вказану інформацію з ІП «Адмінпрактика». Проте вказані витяги містять інформацію, яка свідчить складання відносно ОСОБА_3 протоколів про адміністративні правопорушення за різними статтями КУпАП, серед іншого і про домашнє насильство, також - щодо неї та ОСОБА_10 як заявника за зверненнями, серед іншого і про домашнє насильство, щодо неї та ОСОБА_10 як свідка, щодо термінового заборонного припису, а також щодо притягнення її до відповідальності. Проте вказані витяги з не містить жодної інформації про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, вказівка на відповідні постанови у витягові відсутня, копії таких у матеріалах справи також відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді позбавлення в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, забезпечує співмірність діяння та кари.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України суд не встановив.

З огляду на те, що ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, що належить відбувати реально, з метою забезпечення виконання вироку на підставі пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК України суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченій дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Даними протоколу затримання від 28 липня 2024 року (арк.спр.52-55, т.3) підтверджується, що ОСОБА_3 затримано о 00 год 50 хв 28 липня 2024 року. Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2024 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (арк.спр. 242-243, т.3).

Отже, на підставі частини п`ятої статті 72 КПК України слід зарахувати строк затримання ОСОБА_3 у строк покарання.

Підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалами слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2024 року.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

При вирішенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , суд виходить із такого.

В обґрунтування позову потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що він є пенсіонером; особою з інвалідністю 2 групи з 16 травня 2007 року. У зв?язку із вбивством сина його стан здоров?я ще більше погіршився; він отримав та зазнав сильних душевних та моральних страждань у зв?язку із втратою людини, годувальника сім?ї. Внаслідок вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 йому було завдано моральної шкоди, розмір відшкодування якої оцінює в 1 500 000 гривень та яка полягає в тому, що від вказаного кримінального правопорушення було порушено його звичайний ритм життя, довгий час останній перебуває в стресовому стані, його переслідує страх та тривога, залишився невпинний біль, страждання та усвідомлення того, що син більше не повернеться. Вказав також, що разом з дружиною вони покладали на сина великі надії, адже він допомагав їм у всьому та смерть ОСОБА_10 принесла потерпілому великий біль, горе та страждання.

В обґрунтування позову потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої їй завдано матеріальної шкоди на загальну суму 19 390 гривень на купівлю ритуальних товарів для поховання сина, на підтвердження чого додала фіскальний чек Бюро ритуальних послуг.

Окрім того, потерпіла ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_3 своїми неправомірними діями завдала їй моральної шкоди, розмір якої оцінює в 1 500 000 гривень та яка полягає в тому, що після смерті ОСОБА_10 погіршився її стан здоров`я та на час розгляду справи не покращився; смерть принесла їй біль, горе та страждання; вона отримала та зазнала сильних душевних та моральних страждань у зв`язку з втратою людини, годувальника сім`ї; порушився звичайний, нормальний спосіб її життя та сім`ї в цілому.

Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року, яка занесена до журналу судового засідання, цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 прийнято до розгляду в даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 підтримали позов та просили його задовольнити повністю з урахуванням уточнень.

Цивільний позивач ОСОБА_10 у попередньо поданих до суду заявах та його представник - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити повністю.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_5 визнала лише в частині витрат на поховання та для встановлення пам`ятника, моральну шкоду не визнала.

Цивільний позов ОСОБА_10 ОСОБА_3 не визнала.

Обгрунтовуючи заперечення ОСОБА_3 проти позову, адвокат ОСОБА_4 зазначав, що позивач ОСОБА_7 не надав жодних підтверджуючих доказів того, що ним понесено фізичний біль, страждання та душевні страждання, яких зазнав у зв?язку із протиправною поведінкою щодо нього, членів сім?ї чи близьких родичів. Вважає, що додана позивачем ОСОБА_5 до матеріалів позовної заяви довідка КНП «Старосинявський центр ПСМД» від 08 листопада 2024 року №153 та додані позивачем ОСОБА_7 . Акт огляду МСЕК серії ХМ №105934 та пенсійне посвідчення підтверджують наявність у позивачів раніше набутих хвороб, проте не підтверджують їх доводів щодо погіршення їх стану здоров`я на час смерті ОСОБА_10 та того, що на даний час такий стан не покращився. Вказує, що позивачі не надали жодних документів на підтвердження погіршення їх стану здоров`я та в чому саме це проявляється, а додані ним документи такі обставини не підтверджують.

Адвокат ОСОБА_4 звернув увагу також на те, що доводи позивачів про те, що загиблий ОСОБА_10 був їх годувальником та надавав допомогу доказами не підтверджено, вказав також, що протягом останніх років останній проживав разом з ОСОБА_3 в с. Заставці та не підтримував тісних родинних відносин з потерпілими.

Суд, заслухавши думку учасників справи щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у судовому засіданні, дослідивши докази, дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Як визначено частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Згідно з приписами пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Такий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19 від 15 грудня 2020 року.

Щодо цивільного позову ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду суд встановив, що смерть потерпілого ОСОБА_10 спричинена внаслідок дій обвинуваченої ОСОБА_3 .

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд враховує надані позивачем з цього приводу докази у виді фіскального чека та накладної №15 від 29 липня 2025 року, що підтверджують придбання ритуальних товарів на загальну суму 19 390 гривень. У вказаній частині ОСОБА_3 визнала позовні вимоги, відтак вимога цивільного позову в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченої завданої їй матеріальної шкоди на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 150 000 гривень, суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Позивач ОСОБА_5 , покликаючись на вказану норму закону, просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 завдану їй матеріальну шкоду на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 150 000 гривень. В заяві про уточнення позовних вимог як на підставу такого уточнення вказувала на те, що нею будуть понесені витрати на встановлення надгробного пам`ятника, вартість якого підтверджена рахунком фактурою від 04 грудня 2024 року №3.

Проте вказана вимога, незважаючи на визнання цивільним відповідачем позову в цій частині не підгягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За змістом частини першої статті 1201 ЦК України, відшкодовуються понесені на спорудження надгробного пам`ятника витрати.

Рахунок фактура не є документом, що підтверджує вартість понесених позивачем витрат на встановлення надгробного пам`ятника, а є документом, що має інформативний характер та містить інформацію про вартість меморіального комплексу з граніту.

Відтак, визнання відповідачем позову в цій частині суперечить закону, а вказана позовна вимога є передчасною та не підлягає задоволенню.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальна шкода в розмірі 19 390 гривень.

Вирішуючи, заявлені потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 цивільні позови в частині стягнення компенсації моральної шкоди, суд зазначає таке.

У постанові Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

При цьому, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення, право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства (постанова ВП ВС від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Суд визнає доведеними ті обставини, що потерпілі, зазнали душевних страждань у зв`язку зі смертю сина, що є однією з найбільших немайнових втрат, яка не підлягає відновленню; потерпілі позбавлені можливості матеріальної та моральної підтримки сина в подальшому своєму житті, відновити попередній стан життя потерпілих неможливо.

Неправомірні дії обвинуваченого погіршили соціальне благополуччя потерпілих та вимагають від них додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

Отже, беручи до уваги обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнали потерпіла, їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з обвинуваченого слід стягнути на користь кожного з потерпілих по 500 000 гривень моральної шкоди.

Саме така сума, враховуючи особу обвинуваченої і характер її дій, на переконання суду, відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Відтак, загальна сума матеріальної та моральної шкоди, яку слід стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 становить 519 390 гривень (500 000 +19 390), а сума моральної шкоди, яку слід стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 становить 500 000 гривень.

Керуючись статтями 368-371, 373-376, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання час її затримання з 28 липня 2024 року до 29 липня 2024 року та час її попереднього ув`язнення з 29 липня 2024 року до дня набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою.

Задовольнити частково цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 19 390 гривень ( дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто) гривень та компенсацію моральної шкоди в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, всього 519 390 (п`ятсот дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто) гривень.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Задовольнити частково цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 компенсацію моральної шкоди в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2024 року на:

- предмет, ззовні схожий на ніж та 3 (три) скляних стопки, які були вилучені в ході проведення огляду місця події, а саме в житловому будинку, що на території домогосподарства АДРЕСА_1 у період часу з 23 години 10 хвилин 27 липня 2024 року по 00 годину 40 хвилин 28 липня 2024 року,

- спортивну кофту зеленого кольору, футболку рожевого кольору, шорти синього кольору та мокасини рожевого кольору, які були вилучені в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_3 в період часу з 02 години 58 хвилин по 03 годину 51 хвилину 28 липня 2024 року.

Речові докази:

- предмет зовні схожий на ніж, три скляних стопки; змив речовини бурого кольору з поверхні лінолеуму кімнати №1; спортивна кофта зеленого кольору, футболка рожевого кольору, шорти синього кольору, мокасини рожевого кольору ОСОБА_3 ; зрізи з нігтьових пластин з лівої кисті ОСОБА_3 ; зрізи з нігтьових пластин з правої кисті ОСОБА_3 ; змив з поверхні правої руки ОСОБА_3 ; змив з поверхні лівої руки ОСОБА_3 ; зразки крові ОСОБА_3 ; зрізи з нігтьових пластин з лівої кисті ОСОБА_10 ; зрізи з нігтьових пластин з правої кисті ОСОБА_10 ; волосся з п`яти ділянок голови трупа ОСОБА_10 які передані до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, розташованого за адресою: вул. Авіаторів, 2, м. Старокостянтинів, Хмельницької області знищити;

- два оптичних диски формату DVD-R з відеозаписами з нагрудного портативного реєстратора працівника поліції СВ ВП №1 ХРУП ГУНВ в Хмельницькій області в кількості 7 (сім) шт. та назвами: «0000000__0016», «0000000__0017», «0000000__0018», «0000000__0019», «0000000__0020», «0000000__0021», «0000000__0022» - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- два оптичних диски формату DVD-R з відеозаписами з нагрудного портативного реєстратора працівника поліції СПД №1 ВП №1 ХРУП ГУНВ в Хмельницькій області в кількості 11 (одинадцять) шт. та назвами: «0000000__0009», «0000000__0010», «0000000__0011», «0000000__0011», «0000000__0012», «0000000__0012», «0000000__0013», «0000000__0013», «0000000__0014», «0000000__0016», «0000000__0016» - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та її захиснику, потерпілим та їх представникам та прокурору.

Суддя ОСОБА_1