ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 148/31/23

провадження № 51-4336км24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 червня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина РФ, громадянство України припинено на підставі Указу Президента України, уродженця с. Шаталовка Воронезької області РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 161, ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 110 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 161 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; за ч. 3 ст. 436-2 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 109 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 110 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна.

На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він, будучи службовою особою, обіймаючи посади, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, виконуючи свої посадові обов`язки відповідно до положень Статуту релігійної організації «Тульчинська єпархія Української Православної Церкви» в редакції від 1995 року та рішень Синоду УПЦ; будучи керівником юридичної особи «Тульчинська єпархія Української Православної Церкви», єпархіальним архієреєм Тульчинської єпархії та головою єпархіальної ради та єпархіальних зборів, 03.01.2022, керуючись проросійськими ідеологічними мотивами, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою розпалювання релігійної ворожнечі, образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, умисно, використовуючи веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_2 розмістив на офіційній сторінці митрополита Тульчинського та Брацлавського Української Православної Церкви Іонафана (Єлецьких) статтю під назвою « С ОТКРЫТЫМ ШЛЕМОМ , БЕЗ ЗАБРАЛА. ЗАМЕТКИ НА ПОЛЯХ ПОСЛЕДНИХ СОБЫТИЙ В ПРАВОСЛАВНОМ МИРЕ », а також дав вказівку начальнику інформаційного відділу Тульчинської єпархії УПЦ ОСОБА_10 розмістити вказану статтю на офіційному сайті Тульчинської єпархії УПЦ та в соціальній мережі Facebook на сторінці Тульчинська єпархія УПЦ, а саме текст публікації, який містить публічні висловлювання з ознаками розпалювання релігійної ворожнечі, образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи громадянином України та службовою особою, у невстановлений слідством час, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою виправдовування перед невизначеним колом осіб збройної агресії РФ проти України, виправдовування тимчасової окупації частини території України, за місцем постійного проживає, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою власного комп`ютера, під`єднаного до мережі «Інтернет», на невстановленому слідством веб-сайті відшукав, скопіював та зберіг на власному комп`ютері листівки під назвами: «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма», «Донбасс-Россия», які в подальшому на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на виготовлення та розповсюдження вказаних вище матеріалів, у невстановленому слідством місці, за невстановлених обставин, за допомогою невстановленого обладнання роздрукував на аркушах паперу формату А-4 12 листівок під назвою « Власти России! Библейский призыв для Вас », 8 листівок під назвою « Донбасс-Россия » та 11 листівок під назвою « История Крыма » й перемістив зазначені друковані матеріали в кабінет канцелярії Тульчинської Єпархії УПЦ, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Леонтовича, 41 , де зберігав їх з метою подальшого розповсюдження серед невизначеного кола осіб, а електронні варіанти вказаних листівок продовжив зберігати на власному комп`ютері за місцем свого фактичного проживання.

11.10.2022 в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні Тульчинської Єпархії УПЦ вказані вище листівки були виявлені та вилучені співробітниками правоохоронних органів, в яких з лінгвістичної точки зору міститься виправдовування збройної агресії РФ проти України та визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.

Також ОСОБА_8 у невстановлений слідством час, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни конституційного ладу з використанням мережі «Інтернет», перебуваючи у помешканні, в якому він постійно проживає, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою власного комп`ютера, під`єднаного до мережі «Інтернет», на невстановленому веб-сайті відшукав, скопіював та зберіг на власному комп`ютері листівки під назвами: «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма», «Донбасс-Россия», які роздрукував на аркушах паперу формату А-4, а саме: 12 листівок під назвою « Власти России! Библейский призыв для Вас », 8 листівок під назвою « Донбасс-Россия » та 11 листівок під назвою « История Крыма », та зберігав їх в кабінет канцелярії Тульчинської Єпархії УПЦ, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Леонтовича, 41 , з метою подальшого розповсюдження серед невизначеного кола осіб, а електронні варіанти вказаних листівок продовжив зберігати на власному комп`ютері за місцем свого фактичного проживання.

Однак злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки 11.10.2022 в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні Тульчинської Єпархії УПЦ вказані вище листівки були виявлені та вилучені співробітниками правоохоронних органів. Відповідно до висновку експерта листівки під назвами: «Власти России! Библейский призыв для Вас» та «Донбасс-Россия» з лінгвістичної точки зору містять заклики до насильницької зміни конституційного ладу.

Крім того, ОСОБА_8 у невстановлений час, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою розповсюдження матеріалів із закликами до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, передбаченого Конституцією України; перебуваючи у помешканні, в якому він постійно проживає, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою власного комп`ютера, під`єднаного до мережі «Інтернет», на невстановленому веб-сайті відшукав, скопіював та зберіг на власному комп`ютері листівки під назвами: «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма», «Донбасс-Россия», які роздрукував на аркушах паперу формату А-4, а саме: 12 листівок під назвою «Власти России! Библейский призыв для Вас», 8 листівок під назвою « Донбасс-Россия » та 11 листівок під назвою « История Крыма », та перевіз у кабінет канцелярії Тульчинської Єпархії УПЦ, що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Леонтовича, 41 , де зберігав їх з метою подальшого розповсюдження серед невизначеного кола осіб. При цьому електронні варіанти вказаних листівок продовжив зберігати на власному комп`ютері за місцем свого фактичного проживання.

Однак злочин не був закінчений ОСОБА_8 через те, що 11.10.2022, в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні Тульчинської Єпархії УПЦ вказані вище листівки були виявлені та вилучені співробітниками правоохоронних органів, його незаконна діяльність була припинена. Відповідно до висновку експерта вилучені листівки з лінгвістичної точки зору містять заклики до зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, передбаченого Конституцією України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 червня 2024 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.

Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_8 судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що на час повідомлення ОСОБА_8 про підозру, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру, виконання вимог ст. 290 КПК України, затвердження обвинувального акту та звернення з ним до суду у цьому кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_12 не мав повноважень прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а тому, на переконання захисника, ухвалені ним процесуальні рішення (вчинені дії) не мали породжувати правових наслідків.

Зазначає, що постановою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 від 26.10.2022 року змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000021 від 05.03.2022, визначено групу прокурорів до складу якої увійшли прокурори ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а здійснення повноважень прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000021 від 05.03.2022 року прокурору відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_12 не доручалося, до складу групи прокурорів його включено не було.

Вказує, що прокурор ОСОБА_21 не мав права ухвалювати постанову від 17.11.2022 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000265 від 16.11.2022, № 0000266 від 16.11.2022 та № 0000021 від 05.03.2022, які були об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000021, оскільки здійснення повноважень прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000021 від 05.03.2022 року прокурору ОСОБА_21 станом на 17.11.2022 не доручалося, до складу групи прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні його включено не було.

Також вказує, що постановою прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_22 від 03.11.2022 матеріали досудових розслідувань кримінального провадження № 0000021 від 05.03.2022 та № 0000185 від 17.10.2022 були об`єднані в одне провадження за № 0000021, однак здійснення повноважень прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях №0000021 від 05.03.2022 року та № 0000185 від 17.10.2022 прокурору ОСОБА_22 станом на 03.11.2022 не доручалося, до складу групи прокурорів у зазначених кримінальних провадженнях її включено не було.

Вказує, що всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, а також відсутнє формулювання обвинувачення; не встановлено дату, місце, час та спосіб вчинення кримінального правопорушення, а суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно не взяли до уваги вищенаведені доводи сторони захисту щодо неконкретизованого формулювання обвинувачення.

Окрім того, одними з основних доказів у справі, наданих стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_8 , є протоколи обшуків, проведених 11 жовтня 2023 року у Тульчинській єпархії по вул. Леонтовича, 41 у м. Тульчин Вінницької області та за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 .

Однак дозвіл на обшуки було надано неуповноваженому слідчому ОСОБА_23 , оскільки він не був включеним у групу слідчих, що підтверджується відсутністю відповідної постанови у матеріалах кримінального провадження, а тому сторона захисту вважає протоколи обшуків від 11 жовтня 2022 року за вищевказаними адресами недопустимими доказами

Окрім того, із відеозапису протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 , який був досліджений учасниками судового процесу, вбачається, що листівки «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма» та «Донбасс-Россия» було вилучено за умов неочевидності для учасників обшуку, тобто для самого ОСОБА_8 та понятих, залучених для проведення слідчих дій. Зазначені листівки було внесено співробітником органу досудового розслідування із кімнати цього приміщення, у якій попередньо були оглянуті слідчою групою всі наявні в ній документи.

Вказує, що з відеозапису протоколу обшуку вбачається, що матеріали вилучалися оглядалися та описувалися слідчою групою в стопці, що перемішана з документами (кольоровими бланками єпархії, воєнним квитком ОСОБА_8 та іншими), які були оглянуті слідчим при проведенні слідчої дії у приміщенні малої кімнати (бібліотеки) домоволодіння по АДРЕСА_2 , і не були вилучені слідчим у зв`язку з недоцільністю та незацікавленістю у них органом досудового розслідування.

При цьому з відеозапису обшуку вбачається, що ОСОБА_8 категорично заперечує виготовлення листівок та можливість їх знаходження в житловому приміщенні.

Посилається на те, що поняті ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які були залученні в якості понятих при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , вказували, що місця вилучення листівок вони не бачили. При цьому вони повідомили, що у проведенні обшуку брали участь 5 правоохоронців, ОСОБА_8 перебував у кімнаті, а поняті не бачили процес та не оглядали місце безпосереднього встановлення наявності та вилучення листівок, оскільки знаходилися у коридорі житлового приміщення.

Вказує, що дії по виявленню листівок під час обшуку в малій кімнаті всупереч приписам ч. 2 ст.104 КПК України не зафіксовані на відеокамеру, а тому протокол обшуку житлового приміщення по АДРЕСА_2 є недопустимим доказом.

Також зазначає, що в ході проведення обшуку 11.10.2022 в Тульчиниській єпархії по вул. Леонтовича, 41 у м. Тульчин Вінницької області , під час якого було вилучено листівки «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма» та «Донбасс-Россия», всупереч приписам ч. 2 ст. 104 КПК України також не зафіксовано на відеокамеру дії слідчого по вилученню цих листівок та обставини їх знаходження. При цьому з відеозапису обшуку чітко вбачається відсутність відеофіксації безпосереднього місця виявлення листівок. Натомість вилучення проведено без наявності понятих й за умови заперечення належності листівок Тульчинській єпархії вікарієм, який перебував на місці обшуку.

Поняті ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які були при проведенні обшуку в Тульчинській єпархії, не бачили момент вилучення листівок. Сторона захисту вважає, що ця слідча дія була проведена без присутності понятих на місці вилучення листівок, тому вказує на необхідність визнання недопустимими доказами протоколи обшуків в силу приписів ст.87 КПК України та неможливість покладення таких доказів в основу вироку.

Окрім того, при проведенні обшуку брали участь кілька оперативних працівників, однак відомості про них у протоколі відсутні; в протоколі наявні відомості лише про місце вилучення предметів, яке не зафіксовано понятими, й не міститься відомостей про послідовність всіх дій під час проведення обшуку.

Захисник вважає, що висновки експертаУкраїнського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ № 516/1 від 27.10.2022 та № 104/1 від 18.05.2022, надані за наслідками проведення лінгвістичної експертизи, а також експертиза комп`ютера, вилученого у ОСОБА_8 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 в ході обшуку, є «плодами отруйного дерева» і також є недопустимими доказами.

Захисник у касаційній скарзі також звертає увагу на те, що кілька файлів та документів, у яких містилися листівки, виявлені під час огляду вмісту комп`ютера 15.10.2022, тобто вже у той час, коли обвинувачений не мав до нього доступу, оскільки вилучення системного блоку відбулося під час обшуку 11.10.2022.

Також судами безпідставно залишено поза увагою доводи сторони захисту про неможливість кваліфікації дій обвинуваченого за кваліфікуючою ознакою «службова особа».

Вказує, що винуватість його підзахисного не доведено поза розумним сумнівом, а в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджують його вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення.

Вбачає, що апеляційний суд усупереч вимогам ст. 419 КПК України не перевірив та не надав оцінки всім доводам апеляційної скарги сторони захисту й безпідставно залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 без зміни.

У доповненні, окрім аналогічних доводів, які викладені в касаційні скарзі, захисник указує, що ухвали слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2022 у справі № 127/20971/22 та від 03.10.2022 у справі № 127/22036/22, якими задоволені клопотання слідчого ОСОБА_23 , надано дозволи на проведення обшуків за місцем проживання ОСОБА_8 та у приміщенні Тульчинської єпархії, постановлені із суттєвими порушеннями вимог Кримінального процесуального кодексу України, оскільки надані неуповноваженому слідчому ОСОБА_23 , а тому протоколи обшуків від 11 жовтня 2022 року є недопустимими доказами.

Стверджує, що слідчий у порушення п. 6 ст. 234 КПК України звернувся повторно з клопотанням про дозвіл на обшук житла до слідчого судді, оскільки в задоволенні попереднього аналогічного клопотання слідчому ОСОБА_28 було відмовлено у зв`язку з неявкою слідчого в судове засідання, тому захист вважає, що ухвала про дозвіл на обшук житла по АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_29 та в якому проживав обвинувачений ОСОБА_8 , також є незаконною.

Вказує, що працівники СБУ не мали права брати участь у проведенні обшуку, оскільки судом такого дозволу не було надано, й про них відсутні відомості у протоколі обшуку, а апеляційний суд дійшов безпідставного висновку про те, що працівники СБУ залучені слідчим згідно з положеннями ч. 1 ст.236 КПК України

Зазначає, що при проведенні лінгвістичної експертизи експерту було надано викладені російською мовою тексти статті та листівок, однак їх переклад на українську мову із залученням перекладача не проводився, а експерт сам безпосередньо здійснював їх переклад з російської на українську мову без залучення перекладача, що не передбачено нормами КПК України.

Також вважає, що диспозиції ч. 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 109 КК України за своїм змістом унеможливлюють кваліфікацію дій особи як замаху на вчинення злочину, а діянь, які б підпадали під зміст указаних диспозицій, його підзахисному інкриміновано не було.

Позиції учасників судового провадження

Захисники підтримали подану касаційну скаргу з доповненням.

Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника.

Іншим учасникам були направлені повідомлення про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Мотиви Суду

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Згідно зі змістом ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас Суд звертає увагу, що в поданій касаційній скарзі з доповненням захисник серед іншого не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та ставить під сумнів достовірність окремих доказів, тоді як їх перевірка на підставі положень статей 433, 438 КПК України до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

Отже, такі доводи касаційної скарги не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки Суд не вправі виходити за межі фактів та обставин, установлених у судах першої та апеляційної інстанцій, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги про недоведеність вчинення ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, не вбачаються обґрунтованими.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , на думку колегії суддів касаційного суду, було дотримано.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, суди, мотивуючи свої рішення, обґрунтовано послалися на безпосередньо досліджені докази, а саме на:

- дані протоколу обшуку від 11.10.2022 приміщення Тульчинської єпархії УПЦ, Собор Святого Різдва Христового за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Леонтовича, 41, під час якого вилучено листівки під назвами: «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма», «Донбасс-Россия», а також листівки «молитва за президента Росії» та «указ президента Росії про приєднання Криму до РФ» в загальній кількості 59 аркушів з додатком (т. 2 а.п.114-120);

- дані протоколу обшуку від 11.10.2022 приміщення за адресою: Вінницька область, м. Бершадь, вул. Набережна, 74, під час якого вилучено три мобільних телефони, три банківських картки Банку «Сбербанк» на ім`я ОСОБА_30 , листівки «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма», «Донбасс-Россия» в загальній кількості 44 аркуші, 2 системних блоки персонального комп`ютера, персональний накопичувач, аркуш з друкованим текстом російською мовою з графічними зображеннями з додатком (т. 2 а.п. 124-131);

- висновок експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України № 104/1 від 18.05.2022, відповідно до якого у тексті публікації під назвою «С ОТКРЫТЫМ ШЛЕМОМ, БЕЗ ЗАБРАЛА. ЗАМЕТКИ НА ПОЛЯХ ПОСЛЕДНИХ СОБЫТИЙ В ПРАВОСЛАВНОМ МИРЕ », який розміщено 03.01.2022 у мережі Інтернет на ресурсі під назвою «Сайт Митрополита Ионафана (Елецких)», містяться публічні висловлювання з ознаками розпалювання релігійної ворожнечі, образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями (т. 2 а.п. 3-14);

- висновок експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України № 516/1 від 27.10.2022, яким встановлено, що у листівках під назвами: «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма», «Донбасс-Россия», вилучених 11.10.2022 в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні Тульчинської Єпархії УПЦ, з лінгвістичної точки зору міститься виправдовування збройної агресії РФ проти України та визнання правомірною тимчасової окупації частини території України (т. 2 а.п.163-176);

- висновок експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України № 281/2 від 08.11.2022, яким досліджено три мобільних телефони, два системних блоки персональних комп`ютерів та персональний накопичувач (т. 2 а.п. 178-199);

- постанову про визнання речових доказів від 12.10.2022, якою визначено речовими доказами вилучене майно під час обшуку (т. 2 а.п. 132,133);

- дані протоколу огляду від 14.11.2022 флеш-накопичувача MikroSD (додаток до експертизи № 281/2 від 08.11.2022), у ході якого виявлено 40 зображень із супроводжуючими текстами, серед яких є листівки «Власти России! Библейский призыв для Вас», «История Крыма», «Донбасс-Россия» та інші матеріали, що характеризують ОСОБА_8 як особу прихильну до держави-агресора РФ, її представників та її символів (т. 2 а.п. 205-237);

- дані протоколу огляду від 02.11.2022, яким оглянуто мобільний телефон ОСОБА_31 та зафіксовано переписку ОСОБА_8 з ОСОБА_32 , під час якої обвинувачений надав вказівку ОСОБА_33 про розміщення надрукованої ним статті під назвою «С ОТКРЫТЫМ ШЛЕМОМ, БЕЗ ЗАБРАЛА. ЗАМЕТКИ НА ПОЛЯХ ПОСЛЕДНИХ СОБЫТИЙ В ПРАВОСЛАВНОМ МИРЕ» на офіційному сайті Тульчинської єпархії УПЦ, в соціальній мережі Facebook та на сторінці Тульчинська єпархія УПЦ для загального доступу всім користувачам мережі Інтернет, які відвідували вказані інтернет-ресурси (т. 3 а.п. 15-28);

- дані протоколу огляду від 16.11.2022, об`єктами якого є публікації на сайті «Тульський удел Млекопитательницы», що підтверджує прихильність ОСОБА_8 до РФ, її очільника, а також патріарха московського ОСОБА_57 (т. 3 а.п. 51-59);

- показання понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які вказали про залучення їх у якості понятих під час проведення обшуків в приміщеннях Тульчинської єпархії УПЦ Собор Святого Різдва Христового за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Леонтовича, 41, та будинку за адресою: Вінницька область, м. Бершадь, вул. Набережна, 74; про виявлення й вилучення паперових зображень із текстом проросійського характеру, системних блоків до персональних комп`ютерів, мобільних телефонів, персонального накопичувача, банківських карток;

- показання свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , які вказали на проросійський характер висловлювань обвинуваченого під час богослужіння, на антиукраїнські наративи й не визнання Української церкви. Також не визнання України як держави, а лише держави Росія, до складу якої входять Україна і Білорусь;

- показання свідка ОСОБА_31 , який вказав про надання вказівки ОСОБА_8 про розміщення статті під назвою «С ОТКРЫТЫМ ШЛЕМОМ, БЕЗ ЗАБРАЛА. ЗАМЕТКИ НА ПОЛЯХ ПОСЛЕДНИХ СОБЫТИЙ В ПРАВОСЛАВНОМ МИРЕ» на офіційному сайті Тульчинської єпархії УПЦ та в соціальній мережі Facebook на сторінці Тульчинська єпархія УПЦ для загального доступу всім користувачам мережі Інтернет, які відвідували вказані інтернет-ресурси;

- показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який вказав, що сам надрукував статтю під назвою «С ОТКРЫТЫМ ШЛЕМОМ, БЕЗ ЗАБРАЛА. ЗАМЕТКИ НА ПОЛЯХ ПОСЛЕДНИХ СОБЫТИЙ В ПРАВОСЛАВНОМ МИРЕ» та дав вказівку ОСОБА_33 на розміщення її на офіційному сайті Тульчинської єпархії УПЦ та в соціальній мережі Facebook на сторінці Тульчинська єпархія УПЦ для загального доступу всім користувачам мережі Інтернет, які відвідували вказані Інтернет-ресурси.

Щодо виготовлення листівок свою причетність заперечив, вказавши під час допиту, що вміє користуватись лише програмою Word. При цьому під час огляду в судовому засіданні Інтернет-сторінки, на якій розміщена вищезазначена стаття, акцентував увагу суду на тому, що самостійно віднайшов в Інтернет-мережі зображення двох мап, які разом зі статтею сформував в єдиний файл, оскільки вміє друкувати на комп`ютері, користуватись мережею Інтернет, редагувати тексти, в тому числі розміщуючи зображення в них, надсилати повідомлення та файли абоненту.

Верховний Суд вбачає, що матеріалами кримінального провадження підтверджено, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості засудженого зроблені з дотриманням вимог ст. 22, 23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги про те, що прокурор ОСОБА_12 не мав повноважень прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, оскільки не входив до складу групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, а тому, на переконання захисника, ухвалені ним процесуальні рішення (вчинені дії) не мали породжувати правових наслідків, були предметом перевірки суду першої та апеляційної інстанцій й обґрунтовано були визнані безпідставними.

Зокрема судом встановлено, що постановою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_36 від 05.03.2022 в КП № 0000021 від 05.03.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, було визначено групу прокурорів для здійснення повноважень прокурорів у кримінальному провадженні та визначеного старшого групи. До групи прокурорів також увійшов прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Вінницької обласної прокуратури, зокрема ОСОБА_12 , а також прокурори ОСОБА_22 , ОСОБА_37 (т. 1 а.п. 231).

Постановою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_36 від 05.03.2022 було внесено зміни до складу групи прокурорів для здійснення повноважень прокурорів у цьому кримінальному провадженні та призначено старшого групи. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До групи прокурорів також увійшов прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_12 та прокурор ОСОБА_22 (т. 1 а.п. 233).

Постановою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_13 від 26.10.2022 року дійсно було змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000021 від 05.03.2022, визначено групу прокурорів у складі прокурорів відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (т. 2 а.п.157).

Однак надалі постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_28 від 24.06.2022 попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні № 0000021 було змінено на ч. 2 ст. 161 КК України. Відомості про ухвалене рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копію цієї постанови направлено процесуальному керівнику (т. 2 а.п. 102)

17.10.2022 були внесенні відомості в ЄРДР № 0000185 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК (т. 2 а.п. 248)

Постановою прокурора у кримінальному провадженні, а саме прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_22 від 03.11.2022 матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000021 від 05.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України, та № 0000185 від 17.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, було об`єднано в одне провадження за № 0000021. Відомості про ухвалене рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 3 а.п. 9, 10).

Постановою старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ у Вінницькій області від 15.11.2022 було змінено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000021, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2022, з ч. 2 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2 КК України на ч. 2 ст. 161, ч. 3 ст. 436-2 КК України. Відомості про ухвалене рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 3 а.п. 44-46).

Постановою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_36 від 16.11.2022 було визначено групу прокурорів для здійснення повноважень прокурорів у кримінальному провадженні № 0000266 від 16.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 109 КК України, а також призначено старшого групи. Відомості про ухвалене рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До групи прокурорів також увійшов прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_12 та прокурори ОСОБА_22 , ОСОБА_21 (т. 3 а.п. 78).

Постановою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_36 від 16.11.2022 було визначено групу прокурорів для здійснення повноважень прокурорів у кримінальному провадженні № 0000265 від 16.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 110 КК України, а також призначено старшого групи. Відомості про ухвалене рішення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До групи прокурорів також увійшов прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_12 та прокурори ОСОБА_22 , ОСОБА_21 (т. 1 а.п.151-152).

Постановою прокурора у кримінальному провадженні, а саме прокурора Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_38 від 17.11.2022, матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000265 від 16.11.2022, № 0000266 від 16.11.2022 та № 0000021 від 05.03.2022 було об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000021. Відомості про об`єднане кримінальне провадження було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 3 а.п. 80).

Повноваження прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, визначені у ст. 36 КПК України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

За змістом статей 36, 37, 110 КПК України рішення про призначення (визначення) прокурора (прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні, повинно увалюватись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень.

При цьому положеннями КПК України, у тому числі ст. 217 КПК України, не передбачено необхідності повторного призначення слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, яке було виділено або об`єднано з іншим, якщо після початку досудового розслідування вже було визначено слідчого чи групу слідчих для його проведення.

З огляду на це, оскільки повноваження прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та інших були належно визначені у інших зазначених вище кримінальних провадженнях, які були надалі об`єднані в одне провадження, такі повноваження зберігалися у них і в об`єднаному провадженні, не викликаючи потреби повторного ухвалення постанови з цього питання.

Також не вбачаються обґрунтованими й доводи касаційної скарги про те, щообвинувальний акт у провадженні не відповідає вимогам закону, а саме в ньому не викладено формулювання обвинувачення, не зазначено місце та час вчинення кримінального правопорушення, а встановлені в судовомузасіданні фактичні обставини протирічать пред`явленому обвинуваченню й висновкам суду, викладеним у судовому рішенні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у обвинувальному акті наведено фактичні дані, які у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, а також вказано час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень (т. 1 а.п. 2-11).

Також зі змісту вироку вбачається, що судом зазначено формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, з дотриманням вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, й воно відповідає сформульованому обвинуваченню, яке зазначено в обвинувальному акті.

Окрім того, під час підготовчого засідання 05.06.2023 сторона захисту не вказувала про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України й не заперечувала щодо призначення справи до розгляду (т. 1 а.п. 190-193).

Доводи касаційної скарги про те, що диспозиції ч. 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 109 КК України за своїм змістом унеможливлюють кваліфікацію дій особи як замаху на вчинення злочину, також не вбачаються обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України, замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Обидві з указаних вище диспозицій окремих частин статей Особливої частини КК України передбачають кримінальну відповідальність, зокрема, за вчинення умисних зазначених в них діянь, тому можливість кваліфікації замаху на вчинення таких дій не виключається, що в свою чергу залежить від конкретних встановлених у провадженні фактичних обставин вчинення особою таких діянь.

При цьому, як указувалося вище, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, і не наділений повноваженнями встановлювати чи змінювати зміст фактичних обставин, встановлених судами нижчих інстанцій.

Стосовно доводів захисника про те, що дозвіл на обшук було надано неуповноваженому слідчому ОСОБА_23 , оскільки він не був включеним у групу слідчих, що підтверджується відсутністю відповідної постанови у матеріалах кримінального провадження, внаслідок чого отримані в результаті проведених ним слідчих дій докази є недопустимими, колегія суддів зазначає таке.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, відхиляючи доводи захисника, аналогічні доводам касаційної скарги, про те, що дозвіл на обшуки в приміщенні Тульчинської єпархії УПЦ за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Леонтовича, 41 , а також за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 ,було надано неуповноваженому слідчому ОСОБА_23 , оскільки відсутня постанова про призначення групи слідчих, де б такий слідчий був указаний, послався на дані витягу з ЄРДР, сформованого 12.07.2022, де зазначений старший слідчий управління ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_23 (т. 2 а.п. 108).

Тобто фактично суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що слідчі, які зазначені у витягу з ЄРДР, є тими особами, які мають законні повноваження здійснювати досудове розслідування. Однак колегія суддів касаційного суду не може погодитися з такими висновками.

Відповідно до п. 1 глави 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298 (далі Положення), до Реєстру вносяться відомості, у тому числі, про прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво.

Витяг з ЄРДР - це згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування (п. 2 глави 4 Положення).

Отже, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу досудового розслідування, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в кримінальному провадженні.

Така позиція колегії суддів узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 (провадження № 51-4584 кмо 18).

При цьому прокурор під час касаційного розгляду долучив копію постанови про визначення групи слідчих від 05.07.2022, із якої вбачається, що старший слідчий управління ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_23 включений до групи слідчих.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 квітня 2025 року (справа № 349/508/16-к, провадження № 51-3565 кмо 24),суд касаційної інстанції може самостійно перевірити процесуальні документи, які стосуються наявності у слідчого чи прокурора повноважень на здійснення певних процесуальних дій у разі надання таких документів стороною обвинувачення під час касаційного перегляду судових рішень, якими особу було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, оскільки сумнівів у належності наданого прокурором оригіналу вказаної постанови немає, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що дозвіл на обшуки у Тульчинській єпархії по вул. Леонтовича, 41 у м. Тульчин Вінницької області та за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 було надано неуповноваженому слідчому.

Крім цього, доводи сторони захисту про те, що указана вище постанова щодо повноважень слідчого ОСОБА_23 не була відкрита стороні захисту в порядку виконання вимог ст. 290 КК України, а тому не може братися судом до уваги, також не ґрунтуються на положеннях КПК України.

Відповідно до змісту ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Тобто за змістом цієї норми КПК України недопустимими мають визнаватися докази, зміст яких не був відкритий згідно з положеннями ст. 290 КПК України. Однак дані щодо повноважень слідчого у кримінальному провадженні не можуть вважатися доказами у розумінні положень глави 4 КПК України, адже доказами за змістом ч. 1 ст. 84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

З огляду на це, в тому числі в контексті указаної вище позиції в постанові об`єднаної палати ККС ВС від 07 квітня 2025 року (справа № 349/508/16-к, провадження № 51-3565 кмо 24), фактичне розкриття указаних вище даних на більш пізніх стадіях кримінального провадження не може вважатися істотним порушенням вимог КПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що дії по виявленню листівок під час обшуку в малій кімнаті по АДРЕСА_2 всупереч приписам ч. 2 ст.104 КПК України не зафіксовані на відеокамеру, а тому протокол обшуку від 11 жовтня 2023 року за місцем проживання ОСОБА_8 з цих підстав є недопустимим доказом, також не вбачаються обґрунтованими з огляду на таке.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обшук за місцем проживання ОСОБА_8 був проведений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2022 року (т.2 а.п. 121-123).

Обшук було проведено за участю ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_39 , у присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Також під час цієї слідчої дії були присутні працівники УСБУ у Вінницькій області та власник будинку ОСОБА_29 . Була також застосована відеозйомка на цифрову відеокамеру Panasonic.

Під час перегляду відеозапису обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 встановлено, що відеозапис під час обшуку був безперервним та здійснювався в усьому будинку. Листівки були виявлені в двох кімнатах (в малій та у вітальній), якими користувався ОСОБА_8 . При виявлені листівок слідчий підносив їх до відеокамери, якою зафіксовано, що вони з проросійським змістом. Огляд листівок відбувався у присутні понятих, власника будинку ОСОБА_29 та ОСОБА_8 , який відмовлявся зачитувати вголос зміст цих листівок.

За результатами обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 був складений протокол від 11 жовтня 2022 року, відповідно до якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Apple Iphone 10, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 з СІМ-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон Apple Iphone 10 IMEI: НОМЕР_4 з СІМ-картою НОМЕР_5 ; мобільний телефон NOKIA 1616-2, ІМЕІ: НОМЕР_6 ; банківську картку «СБЕРБАНК» на ім`я ОСОБА_40 № НОМЕР_7 ; банківську картку «СБЕРБАНК» на ім`я ОСОБА_40 № НОМЕР_8 ; банківську картку «СБЕРБАНК» на ім`я ОСОБА_40 № НОМЕР_9 ; аркуш паперу формату А-4 та А-5 з друкованим текстом російською мовою та графічними зображеннями у загальній кількості 44 аркуші; аркуш з друкованим текстом, виконаний російською мовою, та графічним зображенням; системний блок персонального комп`ютера, належний ОСОБА_8 , з написом: « ОСОБА_41 »; системний блок персонального комп`ютеру чорного кольору з написом «НКС», належний ОСОБА_29 ; переносний накопичувач інформації з написом «SP Armor».

До вказаного протоколу доданий електронний носій інформації (SD-карта), на якому міститься відеозапис зазначеного обшуку і який є додатком до протоколу обшуку від 11.10.2022. Всі виявлені листівки та інші предмети були поміщенні в спецпакети й опечатані слідчим (т. 2 а.п. 124-131).

Допитаний в судовому засіданні понятий ОСОБА_24 підтвердив, що обшук був зафіксовано на відеокамеру; він був постійно поруч та бачив, що в ході обшуку були вилучені ноутбук, системний блок, флеш-накопичувачі, банківські картки російських банків, а також листівки з проросійським змістом та телефони, на яких зафіксовано відповідні переписки теж проросійського змісту. Після закінчення обшуку всі речі, які мали відношення до справи, були зібрані в одне місце в залі будинку, й працівники поліції здійснили їх упакування. Аналогічні показання в судовому засіданні надав і понятий ОСОБА_25 .

З урахуванням викладеного Верховний Суд вважає, що при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 не було допущено істотних порушень вимог статей 234, 236 КПК України.

Також є безпідставними доводи касаційної скарги про те, що під час обшуку у Тульчинській єпархії УПЦ не зафіксовано на відеокамеру виявлення листівок, й були відсутні поняті.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обшук 11.10.2022 у приміщенні Тульчинської єпархії УПЦ за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Леонтовича, 41, був проведений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2022 (т. 2 а.п. 113).

Цей обшук був проведений у присутності двох понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , за участю адвокатів ОСОБА_42 і ОСОБА_43 , оперуповноважених співробітників УСБУ у Вінницькій області, а також представників Тульчинської єпархії ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , із застосовуванням відеозйомки на цифрову відеокамеру Panasonic.

Відповідно до переглянутого відеозапису обшуку від 11.12.2022 у приміщенні Тульчинської єпархії УПЦ за адресою: Вінницька область, м. Тульчин, вул. Леонтовича, 41, вбачається, що слідчий виявив у кімнаті канцелярії в тумбочці за робочим столом біля чобіт листівки з друкованими текстами, виконаними російською мовою,які були покладені на стіл для подальшого огляду. Також на відеокамері зафіксована присутність понятої ОСОБА_27 . Огляд листівок проводився у присутності представників Тульчинської єпархії, понятих та адвокатів.

За результатами обшуку складений протокол, відповідно до якого в ході проведення обшуку у кімнаті канцелярії в тумбочці за робочим столом біля чобіт було виявлено та вилучено листівки з друкованими текстами, виконаними російською мовою. Виявлені та вилучені листівки відповідним чином упаковано та опечатано. Електронний носій інформації, на якому міститься відеозапис зазначеного обшуку і який є додатком до протоколу обшуку від 11.10.2022, а саме SD-карту, досліджено судом в ході судового розгляду кримінального провадження (т. 2 а.п. 114-119).

Допитані в судовому засіданні поняті ОСОБА_26 та ОСОБА_27 повідомили, що були понятим при проведенні обшуку в Тульчинській єпархії УПЦ. В ході проведення обшуку перевірялись канцелярія та інші приміщення єпархії, перевіряли документи, комп`ютери, сейфи. В ході обшуку було виявлено та вилучено паперові листівки з проросійським змістом.

Враховуючи це, колегія суддів вбачає, що місцевий суд правильно та цілком обґрунтовано поклав ці докази в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 , оскільки вони здобуті з дотриманням норм чинного законодавства, а також підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції також надав оцінку в цьому контексті показанням свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_46 та ОСОБА_45 , які є підлеглими ОСОБА_8 , й, оцінивши їх критично, не взяв їх до уваги, що суд має право зробити, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, за умови належного мотивування своєї позиції.

Також у зв`язку з цим Верховний Суд відхиляє й доводи касаційної скарги про те, що висновки експертаУкраїнського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ № 516/1 від 27.10.2022 та № 104/1 від 18.05.2022, надані за наслідками проведення лінгвістичної експертизи, а також експертиза комп`ютера, вилученого у ОСОБА_8 під час обшуку за адресою: м. Бершадь, вул. Набережна, 47 в ході обшуку, є плодами отруйного дерева та недопустимими доказами.

Доводи про те, що при проведенні лінгвістичної експертизи з огляду на зміст наданих на експертизу документів російською мовою експерт фактично поєднав у собі й функцію перекладача, що не передбачено положеннями КПК України, також не вбачаються такими, що ґрунтуються на положеннях закону.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 69 КПК України, експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

З огляду на це, положеннями КПК України дійсно передбачено, що перекладач і експерт є різними учасниками кримінального провадження, кожен з яких має свої окремі процесуальні завдання і функції.

При цьому саме на експерта покладається обов`язок провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема й оцінити зміст вихідних даних, які надані експерту для проведення експертизи.

Відповідно до положень п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу МЮУ від 26.12.2012 № 1950/5), експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань.

З огляду на це, оскільки експертом не ставилося питання про необхідність попереднього залучення суб`єктом призначення експертизи перекладача для попереднього перекладу на державну мову наданих на експертизу документів, зокрема сторона захисту про це не вказує, доводи про те, що за таких умов експертиза не могла бути проведена експертом самостійно, не вбачаються обґрунтованими.

Не вбачаються слушними й доводи захисника про те, що у протоколах обшуку відсутні відомості про оперативних працівників, оскільки їх прізвища зазначені у відповідній графі протоколів, а також зазначено й те, що вони є працівниками УСБУ у Вінницькій області, зокрема ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 (т. 2 а.п. 114-119, 124-131).

Щодо посилання сторони захисту на те, що слідчий Національної поліції був не вправі залучати співробітників СБУ до проведення обшуку, оскільки судом такого дозволу не надано, то воно також було предметом розгляду суду апеляційної інстанції й було обґрунтовано визнано безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження.

Таким чином, оскільки це кримінальне правопорушення було виявлено безпосередньо співробітниками СБУ й вони здійснювали супроводження, у тому числі оперативне, тому вони могли бути залучені для проведення обшуку.

Захисник у касаційній скарзі також звертає увагу на те, що кілька файлів та документів, у яких містилися листівки, були виявлені під час огляду вмісту комп`ютера 15.10.2022, тобто вже у той час, коли обвинувачений не мав до нього доступу, оскільки вилучення системного блоку відбулося під час обшуку 11.10.2022.

При цьому відповідно до даних протоколу огляду від 15.10.2022 вбачається, що слідчий в присутності понятих при огляді другого системного блоку, який був вилучений за адресою: м. Бершадь, вул. Набережна, 47 в ході обшуку 11.10.2022, при виявлені файлів та документів, які представляли інтерес для досудового розслідування, створив на робочому столі папку з назвою «огляд 15.10.2022» й до вказаної папки копіював файли, які містилися на цьому комп`ютері; створював ярлики документів, які копіювалися, зі шляхом до їх місця розташування.

У подальшому вказану папку з її змістом було скопійовано до компакт диску CD-R 700mb MyMEDIA з пояснювальним записом «Огляд 15.10.2022». Цей диск є додатком до вказаного протоколу (т. 2 а.п. 139-141).

Обґрунтовуючи свою позицію, захисник безпосередньо послався в ході касаційного розгляду на таблицю опису окремих файлів (т. 3 а.с. 198), яка міститься в матеріалах справи. З її змісту вбачається, що окремі файли, серед яких є ті, вміст яких становить суть окремих пунктів обвинувачення, були створені 15 жовтня 2022 року, однак при цьому дати останньої зміни змісту цих файлів указані до 11 жовтня 2022 року, чим лише підтверджується те, що ці файли існували й раніше, редагувалися й лише були скопійовані для їх дослідження саме 15 жовтня 2022 року.

Колегія суддів також погоджується з обґрунтованістю висновків судів щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 за кваліфікуючою ознакою «службова особа» з огляду на таке.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_8 з 20 квітня 2007 року є керівником і підписантом юридичної особи-релігійної організації «Тульчинська єпархія Української Православної Церкви», місце знаходження: Україна, 23600, Вінницька обл., Тульчинський р-н., м. Тульчин, вул. М. Леонтовича (колишня Леніна), буд. 41, (т. 2 а.п.19-24). Як керівник організації «Тульчинська єпархія Української Православної Церкви» ОСОБА_8 виконує свої обов`язки відповідно до положень Статуту релігійної організації «Тульчинська єпархія Української Православної Церкви».

Крім того, будучи допитаним в судовому засіданні, ОСОБА_8 сам повідомив, що у 2007 році від його імені державним реєстратором було зареєстровано Статут Тульчинської єпархії УПЦ, в якому визначено його повноваження як керівника цієї єпархії, адміністративні та господарсько-розпорядчі функції. Тому ОСОБА_8 , будучи керівником указаної вище юридичної особи, мав статус службової особи.

Крім цього, оскільки за змістом встановлених судами нижчих інстанцій фактичних обставин вчинення окремих інкримінованих діянь ОСОБА_8 розмістив на офіційній сторінці митрополита Тульчинського та Брацлавського Української Православної Церкви Іонафана (Єлецьких) статтю під назвою « С ОТКРЫТЫМ ШЛЕМОМ, БЕЗ ЗАБРАЛА. ЗАМЕТКИ НА ПОЛЯХ ПОСЛЕДНИХ СОБЫТИЙ В ПРАВОСЛАВНОМ МИРЕ », зокрема здійснив це шляхом вказівки зробити це начальнику інформаційного відділу Тульчинської єпархії УПЦ ОСОБА_10 , колегія суддів погоджується з тим, що вказана дія була вчинена ним на виконання своїх службових повноважень.

Також Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність порушень при наданні дозволу на обшук житла по АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_29 та в якому проживав обвинувачений ОСОБА_8 .

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий СВ УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_28 звернувся 18.05.2022 до Вінницького міського суду з клопотанням від 10.05.2022 про проведення обшуку житла по АДРЕСА_2 , яке погоджене прокурором відділу Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_56 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 24.05.2022 в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_28 було відмовлено у зв`язку з неявкою слідчого в судове засідання.

У подальшому слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_23 звернувся 19.09.2022 до Вінницького міського суду з клопотанням від 16.09.2022 про проведення обшуку за вищевказаною адресою, яке погоджене прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_14 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 19.09.2022 клопотання слідчого ОСОБА_23 було задоволено.

У п. 6 ст. 234 КПК України вказано, що у разі відмови у задоволенні клопотання про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи слідчий, прокурор не має права повторно звертатися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на обшук того самого житла чи іншого володіння особи, якщо у клопотанні не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею.

Враховуючи, що клопотання про проведення обшуку від 10.05.2022 судом 18.05.2022 по суті підстав щодо проведення обшуку не розглядалось, в його задоволені було відмовлено лише у зв`язку з неявкою в судове засідання слідчого, колегія суддів вбачає, що у слідчого були законні підстави звернутися до слідчого судді з повторним клопотанням про проведення обшуку.

Суд апеляційної інстанції перевірив під час апеляційного перегляду доводи поданих апеляційних скарг сторони захисту, вмотивовано погодившись із рішенням суду першої інстанції. У рішенні апеляційного суду належним чином зазначено підстави, на яких воно ґрунтується. Ухвала цього суду відповідає приписам статей 370, 419 КПК України.

Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам повно й усебічно розглянути провадження і постановити законні, обґрунтовані та справедливі рішення, у матеріалах провадження під час касаційного розгляду в межах, визначених ст. 433 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів касаційного суду вбачає необхідним залишити касаційну скаргу захисника з доповненням без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.

Керуючись положеннями статей 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3