Провадження № 1-кп/537/273/2025
Справа № 537/4458/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2025 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000313 від 27.06.2025року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кременчук, Полтавської області, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, не заміжня, не працююча, не маюча на утриманні непрацездатних, малолітніх та неповнолітніх дітей, депутатом, учасником бойових дій та ліквідатором ЧАЕС не являється, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин:

27.06.2025 близько 09 год 00 хв ОСОБА_4 перебувала біля 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де помітила на лавочці, яка знаходиться біля під`їзду, поліетиленовий різнокольоровий пакет, який лежав без нагляду, в якому знаходилось майно, яке належить ОСОБА_5 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на таємне викрадення майна в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (реєстр. № 2102-IX; в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб) зі змінами, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що її дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи поряд з лавкою, яка знаходиться біля 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрала поліетиленовий різнокольоровий пакет, в якому знаходилося наступне майно: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A05», чорного кольору, ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , вартістю 3218 гривень 33 копійки; грошові кошти у сумі 750 гривень та ключі від квартири, яке належить ОСОБА_5 .

У подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 3968 гривень 33 копійки.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснила, що дійсно вчинила кримінальне правопорушення, тому що потрібні були гроші.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченої своєї вини, її вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачена ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує: за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченої, яка щиро розкаялась у вчиненому, сприяла розкриттю злочину, вину визнала повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої ОСОБА_4 наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за доцільне застосувати до неї ст.75,76 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за її поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Судові витрати по справі стягнути на користь держави.

Речові докази по справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов*язання.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винною та призначити покарання за ст. 185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на п*ять років;

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1/ один / рік іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1)періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1782/одна тисяча сімсот вісімдесят дві/грн.80 коп.

Речові докази по справі, відповідно до ст.100КПК України, а саме мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A05», чорного кольору, ІМЕІ 1/2: НОМЕР_1 , коробку від телефону, грошові кошти у сумі 616 гривень та ключі від квартири - залишити власнику.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особисте зобов*язання, поклавши на неї обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1