Єдиний унікальний номер 317/2911/25
Провадження № 1-в/317/119/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

Засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області заяву про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балти Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:

23.07.2021 вироком Приморського районного суду м. Одеса за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців.

13.03.2023 ухвалою Балтського районного суду Одеської області скасовано звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеса від 23.07.2021.

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання пов`язаного із виконанням вироку. Засуджений ОСОБА_5 просить суд вирішити питання щодо декриміналізації його діяння у зв`язку із внесенням змін до ст. 51 КУпАП Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заяву просив задовольнити та привести вирок Приморського районного суду м. Одеса від 23.07.2021 у відповідність до чинного законодавства та звільнити його від кримінальної відповідальності за цими вироком у зв`язку з декриміналізацією вчиненого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні представник органу виконання покарань просив суд розглянути заяву засудженого на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення заяви. Зазначив, що внесені Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX зміни до ст. 51 КУпАП не розповсюджуються на кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки відповідно до Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX декриміналізації підлягають діяння особи яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вислухавши пояснення засудженого, представника органу виконання покарань, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеса від 23.07.2021 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців.

13.03.2023 ухвалою Балтського районного суду Одеської області скасовано звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеса від 23.07.2021 та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеса від 23.07.2021 до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вироку Приморського районного суду м. Одеса від 23.07.2021 вчинене ОСОБА_5 діяння кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_5 , розуміючи, що потерпілий ОСОБА_6 не в змозі чинити їм супротив, з метою завершення плану, діючи із корисливих мотивів, відкрито викрав, шляхом ривку з рук цього потерпілого, належний йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S9+» імеі НОМЕР_1 у корпусі синього кольору вартістю 2700 гривень.

Даним кримінальним правопорушенням, потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 2700 гривень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було викладено в новій редакції ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З правового аналізу норм ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX) вбачається, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки (ст. 185 КК України), шахрайства (ст. 190 КК України), привласнення чи розтрати (ст. 191 КК України), підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вироком Приморського районного суду м. Одеса від 23.07.2021 вчинене ОСОБА_5 діяння кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX декриміналізації підпадають діяння по викраденню чужого майна шляхом крадіжки (ст. 185 КК України), шахрайства (ст. 190 КК України), привласнення чи розтрати (ст. 191 КК України) якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже Закон України № 3886-ІХ, не може бути застосовано для декриміналізації кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки цим Законом не декриміналізовано кримінальне правопорушення передбачене ст. 186 КК України (грабіж).

З огляду на наведене, підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеса від 23.07.2021, у зв`язку набранням чинності Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX відсутні, у зв`язку з чим заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 72, 74 КК України, Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 336,377, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання (заяву) засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Копію ухвали направити ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», прокурору, засудженому.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1