Вирок

Іменем України

05.06.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, військовослужбовця, у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу по контракту і будучи виведеним у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин, 30.05.2024 до 08:00 год., точний час досудовим розслідування не встановлено, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), і 10.06.2024 добровільно повернувся на військову службу у військову частину НОМЕР_2 .

Крім того, військовослужбовець по контракту, солдат ОСОБА_6 , будучи виведеним у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , повторно, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, 11.06.2024 до 08 год. 00 хв., точний час досудовим розслідування не встановлено, без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і 18.07.2024 добровільно повернувся на військову службу у військову частину НОМЕР_1 .

Крім того, військовослужбовець по контракту, солдат ОСОБА_6 , будучи виведеним у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , повторно, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, 22.07.2024 до 08 год. 00 хв., точний час досудовим розслідування не встановлено, без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 10.09.2024, а саме до моменту встановлення його місця знаходження і доставлення його співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 до слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, чим припинено вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаївся у своїх діях та пояснив, що підписав контракт із військовою частиною, причиною чого стала війна, бо хотів внести свій вклад в державу. Самовільно залишав військову частину, бо перебував на лікуванні та отримував лікування у приватних лікарнях.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_4 перебував у другій роті штурмової бригади на посаді стрільця та було зафіксовано, що 10 разів залишав військову частину, у зв`язку з чим, було проведене службове розслідування та неодноразово виносились догани.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що у листопаді 2024 року приймав посаду командира зведеної роти військової частини НОМЕР_1 , однак ОСОБА_4 на час прийняття посади не було у частині.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала суду, що являється офіцером відділення психологічної підтримки та протягом 2024 року ОСОБА_4 вчиняв самовільне залишення військової частини, але до неї за психологічною підтримкою ОСОБА_4 не звертався та в журналах не фіксувався.

Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, свідків, дослідивши нижченаведені письмові докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд дійшов переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повністю та об`єктивно стверджується такими дослідженими у справі доказами.

Витягом з Єниного рєстру досудових розслідувань № 0000790 від 07.08.2024 відповідно до якого:

- Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова № 463/7028/24 від 29.07.2024 зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Львові зареєструвати до ЄРДР відомості згідно з повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2024 № 690/8303 про те, що 30.05.2024 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 виведений у розпорядження військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , м.т. НОМЕР_4 , призваний 22.12.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах воєнного стану самовільно залишив розташування військової частини та до теперішнього часу його місце перебування невідомо.

- під час досудового розслідування кримінального провадження №0000790 встановлено, що 11.06.2024 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (повідомлення №690/13263), виведений у розпорядження військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , м.т. НОМЕР_4 , призваний 22.12.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах воєнного стану самовільно залишив розташування військової частини.

- під час досудового розслідування кримінального провадження №0000790 встановлено, що 22.07.2024 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 виведений у розпорядження військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , м.т. НОМЕР_4 , призваний 22.12.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах воєнного стану самовільно залишив розташування військової частини

Постановою заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 про визначення (заміну) групи прокурорів від 08.08.2024.

Постановою заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 про визначення (заміну) групи прокурорів від 12.09.2024.

Постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в. Галушка про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 12.09.2024.

Постановою т.в.о. керівника Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_11 про створення слідчої групи у кримінальному провадженні від 08.08.2024.

Постановою керівника Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_12 про визначення слідчого у кримінальному провадженні від 11.09.2024.

Постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону ОСОБА_13 від 30.12.2024 року про уточнення даних вказаних у обвинувальному акті та виправленні описки.

Повідомлення ОСОБА_4 від 07.10.2024 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.5 ст.407 КК України.

Заявою старшого оперативної групи військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення від 17.07.2024.

Доповідю ТВО старшого оперативної групи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_15 про прибуття на військову службу військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 10.06.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_16 №2059 від 30.05.2024 про призначення службового розслідування.

Актом службового розслідування старшого офіцера групи психологічного супроводу та відновлення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 від 20.06.2024.

Витягом з Наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_16 від 14.01.2023 року.

Витягом з Наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_16 від 01.06.2023 року.

Витягом з Наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_16 від 10.06.2024 року.

Доповідю т.в.о. старшого оперативної групи ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_15 про прибуття на військову службу військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 10.06.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) ОСОБА_16 №2369 від 21.06.2024 року про результати службового розслідування.

Заявою старшого оперативної групи військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення від 05.09.2024.

Доповідю старшого оперативної групи військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_14 про прибуття на військову службу військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 18.07.2024.

Витягом з Наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_16 від 18.07.2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) полковника ОСОБА_16 №2198 від 11.06.2024 про призначення службового розслідування.

Актом службового розслідування молодшого сержанта ОСОБА_18 від 22.06.2024.

Витягом з Наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_16 від 11.06.2024 року.

Наказом командира військової частина НОМЕР_1 (з основної діяльності) ОСОБА_16 від 27.06.2024 року.

Заявою старшого оперативної групи військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення від 27.08.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) полковника ОСОБА_16 №2760 від 22.07.2024 про призначення службового розслідування.

Актом службового розслідування молодшого сержанта ОСОБА_18 від 01.08.2024.

Витягом з Наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_16 № 212 від 22.07.2024 року.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) ОСОБА_19 №2785 від 01.08.2024 року про результати службового розслідування.

Контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 06.12.2022 підписаного ОСОБА_4 .

Медичною характеристикою начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_20 від 01.06.2024.

Медичною характеристикою начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_20 від 17.06.2024.

Медичною характеристикою начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_20 від 29.07.2024.

Службовою характеристикою ОСОБА_4 01.06.2024.

Висновком судово-психіатричного експерта №1229 від 17.09.2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_21 тяжким психічним розладом не страждає, може правильно сприймати обставини по справі та давати покази по них.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 №12810.

При наданні оцінки належності та допустимості доказів, наявних у матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.

Суд дотримався норм, визначених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

При оцінці представлених суду доказів, суд виходить з загальних принципів кримінального судочинства, статей 84, 85, 86, 89 КПК України, практики Європейського суду з прав людини та практики Верховного суду.

Під час розгляду даного кримінального провадження, судом не встановлено даних, які б свідчили, що свідки обмовили обвинуваченого.

Враховуючи, що досліджені в судовому засіданні письмові докази, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану , тобто кримінальне правопорушення, передбаченеч.5 ст. 407 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який, на обліку в лікаря психіатра відповідно до довідки №2397д від 11.09.2024 та лікаря нарколога відповідно до довідки №4812 від 28.08.2023 року не перебуває, одружений, дітей на утриманні не має. Також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №1229 від 17.09.2024 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє органічний емоційно лабільний (астенічного) розлад. За своїм психічним станом може правильно сприймати обставини по справі та давати покази по них.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, вчинення злочину повторно.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 30.05.2024, 11.06.2024, 22.07.2024 підстав для застосування статті 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд не вбачає, оскільки у зв`язку з набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування статей 69 і 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1