Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1526/18
Провадження 1-кп/382/2/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м.Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки села Кежма Красноярського краю Російської Федерації, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, пільг не має, раніше не судимої,

обвинуваченої в злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Злочин вчинений при таких обставинах.

Так, 31 жовтня 2017 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи на дорозі поблизу житлового будинку №20 по вулиці Грінченка в місті Яготині Київської області побачила ОСОБА_9 , яка ішла по узбіччю та до якої у неї була особиста неприязнь. Підійшовши до ОСОБА_9 та нічого не пояснюючи, взяла обома руками останню за капюшон спереду, після чого різким рухом потягла її донизу, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на асфальтне покриття. В той час, коли ОСОБА_9 намагалася підвестися у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та усвідомлюючи, що її дії носять незаконний та протиправний характер, ОСОБА_8 на грунті особистих неприязних стосунків, продовжуючи тримати потерпілу за капюшон почала наносити взуттям правої ноги удари в область голови. Після того, як ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_9 не менше 4 ударів ногою по голові та потерпіла внаслідок таких дій втратила свідомість, на дорогу з подвір`я №20 по вулиці Грінченка в місті Яготині вийшов ОСОБА_10 , який підійшов до ОСОБА_11 та відтягнув її від ОСОБА_9 .. Після чого ОСОБА_8 сіла до автомобіля таксі, що знаходився неподалік та поїхала у невідомому напрямку. Згідно висновку експерта №41/д від 30 квітня 2018 року в ОСОБА_9 виявлено перелом лівої тілі тім`яної кістки, що згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджені наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя. Струс головного мозку, садини та рани обличчя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, за обвинувальним актом ОСОБА_8 вчинила злочин, передбачений ч. 1ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч.1, ч.3 ст.337 КПК України).

Отже, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, дослідивши всі докази сторін, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 (Нолл) свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України не визнала та дала показання, що приїхала того дня до батька дитини, щоб залишити дитину у батька дитини, бо вдома світла не було та відповідно від світла і тепло залежало в квартирі, про це повідомила написавши заздалегідь батьку дитини ОСОБА_10 смс і телефонувала вдень, проте він не відповідав. Тому привезла на таксі дитину зі свого дому до батька дитини ОСОБА_12 , біля 19.00, оскільки інших родичів у яких було тепло, не було таких. Ввечері, вже було темно вона приїхала на таксі з дитиною до помешкання ОСОБА_10 та з дитячими речами. Попередньо ОСОБА_10 її не запрошував до нього до дому. Запитувала в нього на роботі, то на роботі не було ОСОБА_10 , тому зробила висновок, що вдома повинен бути ОСОБА_10 .. В таксі була вона та дитина і відповідно водій таксі. Хвіртка у ОСОБА_12 була зачинена на замок, тому вона стукала у ворота, що із заліза, то сусіди могли чути стукіт. Ліхтарі неподалік були та освітлювали місцевість біля 20 м. Оскільки на стукіт у ворота ОСОБА_10 не відповідав та слухавку не брав, тому вона викликала таксі щоб їхати до дому, чекала біля 2-5 хвилин. В цей час, ОСОБА_9 , яку на той час вона не знала, вийшла не з подвір`я ОСОБА_12 , а з іншої вулиці. ОСОБА_9 накинулась на неї зі словами «Чому вона приїхала?», потім ОСОБА_9 її штовхала, та схопила і вона опинилась на дорозі, яка була грунтова з щебенем, дитина плакала, а ОСОБА_9 сіла на неї, роздерла їй одяг та руку, куртка була в бруді та крові, тягала її за волосся. В свою чергу вона відштовхнула ОСОБА_9 щоб вона злізла з її тулуба. Потім приїхало таксі та ОСОБА_12 вийшов, як вона сідала до авто таксі, говорячи ОСОБА_9 , щоб вона йшла до його будинку. Одяг ОСОБА_9 не був подертий. Крім неї, потерпілої , ОСОБА_10 , водія таксі, був ще й водій авто біля сусідки, що під`їхав до сусіднього домоволодіння, що він міг бачити їй не відомо. Вона мала взуття на низькому ходу. Про існування співмешканки у ОСОБА_12 вона не знала., ОСОБА_12 не говорив, що в нього є співмешканка. Оскільки після розлучення минув тривалий час, то їй було все одно з ким проживає її колишній чоловік. Вона не бачить потерпілу, не погрожує їй, не потрібне спілкування з потерпілою та будь-яких претензій до потерпілої не має. Номера телефону потерпілої вона не знає. Де вона проживає не знає. Вона разом з дитиною до лікарні не зверталась після цього, щодо стресу у дитини та у неї, з приводу роздертої руки. Через два місці дізналась про ушкодження у потерпілої.

Показання обвинуваченого узгоджуються з іншими доказами у справі, вони не спростовані, а ні показаннями потерпілої, свідків, а ні дослідженими у суді доказами.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_5 даних в судовому засіданні, видно, що в той день прийшла з роботи, чоловік спав, годувати собак пішла, одна в сина собака. Як виходила, то нікого не було. Поверталась холодно було, дощ був, асфальтне покриття потріскане. Йшла дивилась під ноги, темно, ніч, виїзд із вулиці, зненацька не зрозумівши чому до неї підскочила та бігла обвинувачена, вона її по голові впізнала. Потім її схопила вона впевнена, що це була саме обвинувачена зі словами «Що покаже як у її хату ходити» і почила пхати її на землю, вона впала, обвинувачена зверху її давила і в ліву частину голови правою ногою в голову вдарила, вона втратила свідомість, в загальному втрачала свідомість біля 3-4 разів, потім приходила у себе, обвинувачена її била руками, ногами і тягали за волосся та капюшон біля 4-7 разів, також і по шиї вдарила, вона не могла піднятись, бо обвинувачена наносила їй удари, вдаривши по обличчю відчувала каміння, холод, відкривши очі побачила світло фар авто. Лише обвинувачена її била. Потім вийшов ОСОБА_12 бо гавкала собака, забрав від неї обвинувачену за плечі, яка потім пішла до авто таксі. Дитини вона не бачила та криків дитини не чула. Їй відомо про шлюб ОСОБА_10 та обвинуваченої. Скарнович знала давно, але жодного разу не спілкувалась з нею, про неї мову не вели з ОСОБА_12 .. Авто бордового кольору з фішкою таксі бачила, бачила за кермом чоловіка. Взуття у обвинуваченої було зимове, великого розміру, це були черевики з тракторною підошвою. Як забрав ОСОБА_12 її до будинку, то в неї крутилась голова, вона втратила свідомість і потім коли вона сіла на стілець в будинку, то теж втратила свідомість. Телефонували спочатку в поліцію, а потім до швидкої допомоги, два рази вона перебувала в лікарні. Як її забрав ОСОБА_10 , то таксі поїхало, сказав ОСОБА_13 «Поїхали звідси». Вона не падала з висоти власного зросту. Падала обпираючись на руки та ноги і на коліна, головую при падання не вдарялась. Один раз не втрималась на руки і ноги на землі опинилась і били потім. Будь-яких сварок з ОСОБА_12 за 4 роки не було. Попередньо розмови про обвинувачену з ОСОБА_12 не було. Не може вказати скільки по часу тримавала бійка з обвинуваченою.

З показань свідка ОСОБА_14 , даних в судовому засіданні, видно, що декілька разів до цього бачив потерпілу та обвинувачену. Навпроти проживає сусід ОСОБА_10 , якого бачив декілька разів з потерпілою. Його не допитували під час досудового розслідування, він не знав про кримінальне провадження, ніхто нічого йому не говорив.

З показань свідка ОСОБА_15 , даних в судовому засіданні, видно, що підпис під час досудового розслідування після своїх показів ставився ОСОБА_15 .. Нічого не пам`ятає та не може нічого вказати.

З показань свідка ОСОБА_16 , даних в судовому засіданні, видно, що вона є сусідкою потерпілої та біля 19 години у жовтні 2017 року було темно, йшов дощ, холодно, вона йшла з магазину «Світ продуктів», що розташований по вул.Шевченка, йшла вона одна, потім перейшла на вул.Козацька де на зустріч їй йшла потерпіла, яка була одна на відстані біля 70 м, вона впізнала потерпілу за одягом, потерпіла мала темну куртку з накинутим капюшоном, ходою, мала світле взуття, як вона вийшла на гору де були ліхтарі лиш тоді вона її впізнала. Потім вона біля гаража бачила як падало світло на потерпілу, то удари, махання ногами біля 1 хвилини, ці дві особи стояли, в область голови, плечей, руками нанесення ударів, удари наносились більше ніж один чи два рази. Потім потерпіла впала на спину, і як вона бачить обвинувачену в судовому засіданні то це вона, потім зверху сидячи на потерпілій обвинувачена продовжувала наносити удари потерпілій, куди вона наносила удари потерпілій вона не бачила. Бійка відбувалась біля 2 хвилин, учасники бійки не переміщувались. Все відбувалось на одному місці, потім вийшов ОСОБА_17 зі свого домоволодіння і розборонив, оскільки це відбувалось біля його домоволодіння, навпроти воріт неподалік хвіртки і відразу до будинку забрав потерпілу, а до обвинуваченої під`їхало авто таксі і вона поїхала. Після ударів сварились ці дві жінки голосно і інших людей не було, біля 100 м від них стояло авто таксі бордового кольору, проте таксиста вона не бачила, позаду неї та не бачила чи горіли ліхтарі, проте освітлення було гарне. Нікого не було під час цих подій окрім обвинуваченої, потерпілої, ОСОБА_18 , дитини не було. Не намагалась допомогти потерпілій, бо боялась. Вона спостерігала за потерпілою та обвинуваченою на відстані 50 м, було гарне освітлення, проте слідчий експеримент за її участі проводили вдень. Зі слів потерпілої, їй відомо, що неприязні відносини в неї з обвинуваченою.

З показань свідка ОСОБА_19 , даних в судовому засіданні, видно, що вона перебувала в декретній відпустці та перебуваючи на своєму подвір`ї та бачила авто таксі ближче до вечора, можливо це було біля 19 години. Собака гавкала, то вона вийшла подивитись, ОСОБА_12 майже сусід через два будинки і навпроти, то вона бачила як хтось стукав у його хвіртку, це була по вигляду жінка, яка раніш тут бувала. Була лише одна жінка, яка стукала у хвіртку, і вона це почула, бо хвіртка із заліза і стукали сильно біля 2-3 хвилин. Чи хтось виходив з даної хвіртки вона не знає. Того вечора була на своєму подвір`ї і нікого не зустрічала того вечора. Потім від сусідки дізналась, що хтось побився та була якась сварка.

З показань свідка ОСОБА_20 , даних в судовому засіданні, видно, що вона звуків бійки не чула, була на своєму подвір`ї, що по сусідству, але ніяких звуків не чула. Бачила лише, що стояло таксі і жінку. Яка стукала у хвіртку, чи хтось відчиняв чи ні, вона не бачила, і як таксі поїхало не бачила, перебувала на вулиці менше години. На час досудового розслідування, краще пам`ятала події. Слідчий в повній мірі не роз`яснював при її допиті, щось писав, як вона розповідала за авто таксі, а решту пригадати не може, були події давно.

З показань свідка ОСОБА_21 , даних в судовому засіданні, видно, що він працював у таксі, по відповідно замовленій адресі привіз ОСОБА_22 . Потім через 10 хв. Знову виклик, забрав її і відвіз за адресою. Відвозив з вул.Грінченка з району міста «ПТФ». Через диспетчера приймав ці виклики. Особисто не знайомий зі ОСОБА_22 . Нічого особливого не було, холодно, осінь, біля 18 19 години ввечері, не пам`ятає щодо одягу ОСОБА_22 , але з нею була дитина років можливо 5. До таксі вона сідала з дитиною зі свого помешкання. Коли приїхали до приватного будинку по вул.Грінченка, то нікого він не бачив. Маршрут був з району міста «ПТФ» до вул.Грінченка, і потім із вул.Грінченка до району міста «ПТФ». На вул.Грінченка підвозив Скарнович до приватного будинку. На «ПТФ» до п`ятиповерхового будинку. Біля приватного будинку на вул.Грінченка, де живе ОСОБА_23 привозив ОСОБА_22 , оскільки він неподалік там проживає, тому знає цей будинок і хто в ньому мешкає. Інших осіб не було як привіз ОСОБА_22 , було темно, щодо ліхтарів він не пам`ятає. Коли приїхав по ОСОБА_22 забирати з вул.Грінченка хвилин через 10, бо від диспетчера надійшло замовлення, то бачив ОСОБА_24 там. ОСОБА_25 та ОСОБА_24 говорили біля 5 хвилин на підвищених тонах, обоє так говорили, біля будинку ОСОБА_23 і дитина там була ОСОБА_22 . Вони вели розмову та перебували в положенні сточи, ОСОБА_24 теж стояла під час розмови, вони стояли збоку, а він перебував у авто, тому не звертав на них уваги. Дитину ОСОБА_22 посадила ОСОБА_22 до машини, дитина плакала. Вони були від нього на відстані 2-3 метри та їх розмови не знає, лайка між ними закінчилась, ОСОБА_22 сіла до авто і вони поїхали. Потерпіла там залишилась на тому місці стояти. Про бійку йому не відомо. Бійки не було, фари були включені у авто, але чогось дивного він не бачив. Спочатку вони були ліворуч, а потім перейшли праворуч. Вони перебували на узбіччі, як він приїхав біля будинку ОСОБА_26 . Скарнович перебувала на задньому сидінні, як він відвозив її до дому з вул.Грінченка, не пам`ятає чи вона щось говорила про потерпілу ОСОБА_26 там не бачив, проте не може категорично стверджувати щодо цього. Але якщо б когось розбороняли при бійці, то він би на це звернув увагу, і як би були тілесні ушкодження, то він би спостерігав це, але ніхто не прохав про допомогу. Не бачив чи брудний одяг у ОСОБА_22 , було темно. Коли привозив ОСОБА_22 до домоволодіння ОСОБА_23 , то як їхав звідти ніякої жінки не бачив, по шляху як їхав далі може когось і зустрічав.

З показань свідка ОСОБА_27 , даних в судовому засіданні, видно, що він був понятим під час слідчого експерименту, підпис його на процесуальному документі виготовленому під час досудового розслідування. Даний слідчий експеримент проведений в приміщенні райвідділу в коридорі між кабінетами. ОСОБА_24 там була. Не пам`ятає чи йому роз`яснювалась його права, все знімалось на відео. При проведенні даної слідчої дії жінка розповідала як проходив конфлікт потерпілої з обвинуваченою. Зі ОСОБА_22 не знайомий. Конфлікт не пам`ятає як відбувався, чи були фізичні ушкодження не знає.

З показань свідка ОСОБА_27 , даних в судовому засіданні, видно, що він брав участь під час слідчого експерименту, яке відбувалося у приміщенні районного відділу поліції в коридорі між кабінетами. Його попросили побути присутнім, чисто формально, там була присутня ОСОБА_24 , підпис його міститься як понятого, чи роз`яснювали йому права він не пам`ятає, це повинно міститись на відео, яке знімали. Жінка розповідала як проходив конфлікт обвинуваченої та потерпілої, проте що саме розповідали, він не пам`ятає. Не знайомий зі ОСОБА_22 на той час, потім працювали на одній роботі, то бачив. Він був присутнім з початку і до кінця цього слідчого експерименту, читав, що було написано, зауважень не було.

З показань свідка ОСОБА_12 , даних в судовому засіданні, видно, що він з обвинуваченою проживав з жовтня 2014 року, о 19 годині вечора відпочивав вдома, було темно, йшов дощ, оскільки на роботі був у рейсі. Прокинувся, бо чув що агресивно гавкає собака, під забором хтось ходить, через вікно видно було по голові, що то була ОСОБА_22 , яка заглядала у двір, була біля паркану, стукала ногами в паркан з металу біля 3 хвилин, світла в будинку не було, як прокинувся, то тільки тоді зрозумів, що потерпілої не було в будинку. Повідомлення ОСОБА_22 не читав, бо був у лікарні, а потім відключив телефон, бо відпочивав, тому ніяких повідомлень її не читав. Одягнувся, вийшов з будинку, забрав собаку, щоб дізнатись чому вона стукає у паркан, напередодні не конфліктував зі ОСОБА_22 і потерпіла теж не мала конфлікту з обвинуваченою, проте є цивільна справа щодо дитини, де він та обвинувачена є сторонами по справі, та ОСОБА_22 до нього вороже налаштована. Коли відкрив хвіртку, то побачив що потерпіла від ударів в пала на спину, а обвинувачена наносила удари ногою потерпілій, удари також були по голові та плечах більше 1-2 ударів, при цьому було темно, а найближчий ліхтар був за 40-50 м від них. Забрав потерпілу у швидкій та поліції не брали слухавку та він сам відвіз потерпілу до лікарні. Авто таксі було присутнє, за кермом був ОСОБА_28 . В чому обута була ОСОБА_22 не звернув увагу, одягнена була наче в світлу куртку. Дитини він не бачив. Скарнович поїхала на таксі. Причин бійки він не знає, припускає про можливість щодо ревнощів.

Свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 де їх дані з даними у реєстрі матеріалів кримінального провадження, який додано до обвинувального акту не співпадають, тому дані свідки були зняті прокурором для їх допиту в судовому засіданні.

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, рапорту начальника СРПП № 1 Яготинського ВП ОСОБА_31 , витягу з ЄРДР (а.с.97, 103-106) вбачається, що повідомляється про вчинення злочину.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 30.03.2018 року та відеозапису до нього (а.с.110-113), за участю потерпілої ОСОБА_32 , який проведено в приміщенні ВП № 2 Бориспільського РП ГУ НП в Київській області, де з протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що вона вказує не лише на нанесення їй ударів до 15 разів по тілу та голові, а й щодо того, що обвинувачена змінила її первинне місце розташування до втрати свідомості на 10-15 метрів, щодо зміни місця розташування потерпілої, то дані пояснення не узгоджуються з показаннями свідків. Понятий зауважив, що жінка повинна бути дуже сильною, що стосується зміни розташування тіла потерпілої. Також понятий доповнив. Що має сумніви у достовірності викладеної інформації потерпілою.

З протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису речей і документів, що були вилучені (а.с.115-117) вбачається, що вилучено лікарську історію хвороби ОСОБА_9 на 19 арк..

З копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та рішення Яготинського районного суду Київської області від 11.08.2014 року вбачається що шлюбу укладений між ОСОБА_33 та ОСОБА_12 розірвано, та присутній спір щодо визнання батьківства та стягнення аліментів (а.с.126-129).

З копії заяви про видачу паспорта, довідок з Яготинської ЦРЛ, характеристика з місця проживання та місця роботи, вимоги про судимість (а.с.131-136) вбачається, що ОСОБА_8 повнолітня у нарколога та психіатра не перебуває на обліку, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувалась.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 21.07.2018 року та відеозапису до нього (а.с.145-148), за участю потерпілої ОСОБА_32 , де з протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що вона вказує у порівнянні з раніш проведеним слідчим експериментом, що вона достовірно не може вказати скільки ударів їй було нанесено та повідомляє про кількість ударів більше чотирьох та вказує лише про удари по голові. Щодо зміни обвинуваченою її первинного місце розташування до втрати свідомості вказує вже не 10-15 метрів, а 6-10 м, що також щодо зміни місця розташування потерпілої, то дані пояснення не узгоджуються з показаннями свідків. При даному слідчому експерименті за її участі згадує ОСОБА_12 , попередньо не вказувала на присутність ОСОБА_12 при тих обставинах.

З протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього (а.с.165-168), за участю свідка ОСОБА_16 , де з протоколу проведення слідчого експерименту вбачається, що вулиця погано освітлювалась, проте свідок зазначає, що бачила, як ОСОБА_22 нанесла удар потерпілій рукою та ногою після чого потерпіла впала на асфальтне покриття втративши рівновагу, після чого вища особа сіла зверху на потерпілу та продовжувала замахуватись в її бік, але чи наносила вона удари вона не може стверджувати так як між ними була велика відстань, а вулиця погано освітлювалась, вони сварились, а потім вийшов ОСОБА_12 і розборонив жінок, і забрав потерпілу до свого будинку, а ОСОБА_22 поїхала на авто червоного кольору, дітей вона не бачила. Проте з відео запису вбачається, що свідок ОСОБА_16 не достовірно вказує як протоколі про проведення слідчого експерименту, що це була спаме ОСОБА_22 , а вказує, що жінка була вища за потерпілу та схожа на Скарнович та вказує про нанесення двох ударів один рукою і один ногою. Покази надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_16 суперечать протоколу проведення слідчого експерименту, за участю свідка ОСОБА_16 , в частині освітлення, оскільки вона вказує в судовому засіданні, що було гарне освітлення та вона все бачила як відбувались події щодо потерпілої та обвинуваченої та вказує куди саме відбувались удари, при тому як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього, вона вказує, що удар нанесено потерпілій рукою та ногою після чого потерпіла впала на асфальтне покриття втративши рівновагу, після чого вища особа сіла зверху на потерпілу та продовжувала замахуватись в її бік, але чи наносила вона удари вона не може стверджувати так як між ними була велика відстань, а вулиця погано освітлювалась, вони сварились. А під час показів у судовому засіданні ОСОБА_16 , чітко вказує на особу, яка наносила удари, а на відео доданого до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 , сама ж ОСОБА_16 чітко не вказує хто саме був особою, що наносила удари, а лише виказує свої припущення, що суперечить як показанням наданим свідком у судовому засіданні, так і протоколу проведення слідчого експерименту, тому при наявності таких розбіжностей, дані покази свідка ОСОБА_16 , а також покази на дані під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 не можуть бути покладені в основу вироку, оскільки є непослідовними та суперечливими, в тому числі вказане в цій частині у проколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 та відео суперечить в цій частині одне одному.

З протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього (а.с.182-185), за участю ОСОБА_8 , де з протоколу проведення слідчого експерименту вбачається,, що ОСОБА_8 ударів не наносила ОСОБА_32 , вказує про причини прибуття до домоволодіння ОСОБА_12 ті ж, що і у судовому засіданні та щодо викликів таксі, що і підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_21 , в тому числі і часу перебування біля даного домоволодіння.

З висновку експерта № 2/д (а.с.108-109) вбачається, що експертиза проводилась на основі постанови про призначення судово-медичної експертизи де вказано, що 31.10.2017 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи у м. Яготині по вул.. Грінченка ОСОБА_34 по не зрозумілим для потерпілої причинам нанесла тілесні: ушкодження ОСОБА_9 та історії хвороби № 4390/264 де відомо, що ОСОБА_9 31.10.2017 року в 19.50 годин поступила в травматологічне відділення Яготинської ЦРЛ зі скаргами на виражену головну біль, слабість, головокружіння, біль в ділянці шиї. Об`єктивний стан хворої шкіра і видимі слизові блідо- рожевого кольору, Р_ 62 уд/хв, АТ 160/100 мм.рт.ст. Тони серця звучні. Дихання в легенях везикулярне. Живіт м`який, безболісний . Хвора схвильована. В свідомості, зіниці очей рівномірні до 3 мм. Горизонтальний ністагм. Під лівим оком забійна рана 0,5х0,6 см. Також відмічаються незначні садини. Пальпація м`яких тканин голови, обличчя, шийного відділу хребта болісна. Діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Садини обличчя, забійно-скальпована рана. Множинні забої м`яких тканин голови, шиї. При огляді неврологом 31.10.2017 року в неврологічному статусі: зіниці рівномірні, фото реакція жива. Послаблена конвергенція, світлобоязнь. Біль при пальпації очних яблук, горизонтальний дрібно розмашистий ністагм, опущені кути рота, язик по середній лінії. Діагноз: Закрита ч.мозкова травма, струс головного мозку. При спіральній комп`ютерній томографії головного мозку даних за об`ємний процес, очагове ураження головного мозку, внутрішньочерепний крововилив не виявлено. Неконсолідований лінійний перелом лівої тім`яної кістки. В подальших щоденникових записах вказано, що стан хворої відносно задовільний. Р_68 уд.хв. Болі в шийному відділі хребта. Зіниці очей рівномірні до 3 мм. 23.11.2017 року в задовільному стані виписана із стаціонару. Діагноз заключний ЗЧМТ. Контузія головного мозку. Перелом тім`яної кістки склепіння черепу ліворуч, багато численні забої м`яких тканин голови, обличчя, забійна рана нижньої повіки ліворуч. Рентгенограми направлені на консультацію рентгенологу КОБ СМЕ. По його заключенню № 14/1 від 10.01.2018 року на представлених КТ сканах травматичних змін не визначається. (нечітке зображення тільки на останньому скані не позволяє зробити заключення).

На основі судово-медичної експертизи та рентгенологічного заключення рентгенолога КОБ СМЕ, зроблено висновок, що у гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 : виявлені тілесні ушкодження у вигляді стругу головного мозку садини та рани обличчя, які характерні для дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі) за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові а саме 31.10.2017 року.

Виявлені тілесні ушкодження характерні для дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі). Виявлені тілесні ушкодження за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 31.10.2017 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я на підставі п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

Виявлені тілесні ушкодження не могли виникнути при однократному падінні з положення стоячи.

З висновку експерта № 41/д (а.с.119-120) вбачається, що експертиза проводилась на основі постанови про призначення судово-медичної експертизи де вказано, що 31.10.2017 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи у м. Яготині по вул.. Грінченка ОСОБА_34 по не зрозумілим для потерпілої причинам нанесла тілесні: ушкодження ОСОБА_9 та об`єктивних медичних даних викладених у висновку експерта №2/д від 03.01.2018 року та № 35/д від 10.04.2018 року, та рентгенограми направлені на консультацію рентгенологу КОБ СМЕ. По його заключенню №28 на представлених КТ сканах є перелом тім`яної кістки, та може відповідати даті травми.

На основі судово-медичної експертизи та рентгенологічного заключення рентгенолога КОБ СМЕ, зроблено висновок, що у гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 : виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої тім`яної кістки, стругу головного мозку, садини та рани обличчя, які характерні для дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі) за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові а саме 31.10.2017 року. Виявлені тілесні ушкодження характерні для дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі). Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися за обставин на які вказує потерпіла в протоколі проведення слідчого експерименту. Виявлені тілесні ушкодження за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 31.10.2017 року. Перелом лівої тім`яної кістки відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, струс головного мозку, садини та рани обличчя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я на підставі п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Виявлені тілесні ушкодження не могли виникнути при однократному падінні з положення стоячи.

З висновку експерта № 35 /д (а.с.121-122) вбачається, що експертиза проводилась на основі постанови про призначення судово-медичної експертизи вказано, що 31.10.2017 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи у м. Яготині по вул.. Грінченка ОСОБА_34 по не зрозумілим для потерпілої причинам нанесла тілесні: ушкодження ОСОБА_9 та об`єктивних медичних даних викладених у висновку експерта №2/д від 03.01.2018 року та № 41/д від 10.04.2018 року.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 30.03.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_9 відомо, що "31.10.2017 року близько 19 години 00 хвилин вона рухалась до свого місця проживання, не доходячи до свого подвір`я вийшла наглядно знайома дівчина, різко підійшовши до мене остання стала навпроти, взяла мене лівою рукою за капюшон та потягла до низу в цей час своєю правою ногою нанесла мені один удар в голову. Від удару я впала та втратила свідомість, прийшовши до тями Скарнович продовжувала наносити мені тілесні ушкодження своєю правою ногою по тілу, після чого знову втратила свідомість. Коли я прийшла до тями Скарнович тягла мене по асфальту, обороняючись та підводячись Скарнович знову нанесла мені удар ногою в область голови з лівого боку..."

На основі судово-медичної експертизи та рентгенологічного заключення рентгенолога КОБ СМЕ у гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено висновок: у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої тім`яної кістки, стругу головного мозку, садини та рани обличчя, які характерні для дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі) за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові а саме 31.10.2017 року.

Виявлені тілесні ушкодження характерні для дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі). Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися за обставин на які вказує потерпіла в протоколі проведення слідчого експерименту. Виявлені тілесні ушкодження за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 31.10.2017 року . Перелом лівої тім`яної кістки відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, струс головного мозку, садини та рани обличчя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я на підставі п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Виявлені тілесні ушкодження не могли виникнути при однократному падінні з положення стоячи.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_35 зазначив, що вказані експертизи були ним проведені на основі історії хвороби № 4390/264, на представлених КТ сканах, та попередніх висновках експертизи. Не може надати достатньої інформації чи залучався рентгенолог під час проведення судово-медичної експертизи, знімки та диски були. Проводилась експертиза на основі матеріали медичної документації, слідчий не залучався, експертиза була проведена відповідно до Інструкції, вся інформація міститься в описах судово-медичних експертиз. Рентгенологу направлялась медична документація і він робив висновок як фахівець, проте не попереджений про кримінальну відповідальність та на основі цих висновків рентгенолога, був зроблений висновок щодо тяжкості тілесних ушкоджень. Всі матеріали були повернуті замовнику експертизи. Не має він копії матеріалів на підставі яких проводилась судово-медична експертиза. Підтримав дані висновки судово-медичних експертиз.

При цьому в основу висновку експерта були покладені її покази, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 30.03.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , не в повній мірі, оскільки не враховано кількість ударів на які вказувала потерпіла, тобто не менше 15 ударів по корпусу тіла та голові. При цьому в судовому засіданні при дачі показів потерпіла вказувала вже яке взуття було у особи, що наносила удари ногою «Взуття у обвинуваченої було зимове, великого розміру, це були черевики з тракторною підошвою», а також вказує про удари по шиї, крім голови, а під час проведення слідчого експерименту потерпіла вказувала, що зафіксовано в протоколах слідчого експерименту за її участі, що наносились удари їй по голові та тілу та не вказувала яким взуттям, та не вказувала про удари по шиї, цих даних висновок експерта не містить.

При цьому, з виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2643/333, санаторно-курортної картки, виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 61495/601471/1331 неврологічного відділення Київської обласної клінічної лікарні, копії епікризу, де невролог вказує на ЗЧМТ 30.10.2017 року, які надані потерпілою до цивільного позову та з історії хвороби № 2643/333 ОСОБА_9 та направлення на стаціонарне лікування Яготинської ЦРЛ ОСОБА_9 , вбачається, вбачається, що 30.10.2017 року ОСОБА_9 госпіталізовано за діагнозом ЗЧМТ, забою головного мозку з переломом лівої тім`яної ділянки (30.10.2017 р.). лінійного перелому лівої тім`яної кістки у вигляді правобічної пірамідної недостатності, легких вестибуло - координаторних порушень, стійких цефалгій, венозної дисциркуляції, перебрастенічного синдрому. Стенозуючий церебральний атеросклероз. Вертеброгенна цервікокраніалгія з помірним больовим, м`язово-тонічним синдромом. Нестабільнісь шийного відділу хребта. МКХ-Х:Т90.5. Відповідно до історії хвороби № 4390/264 ОСОБА_9 вбачається, що заключний діагноз встановлено 31.10.2017 року, та зазначено про госпіталізацію, скарги на головну біль, слабкість, головокружіння, біль в шиї.

Дії ОСОБА_4 сторона обвинувачення кваліфікувала, як умисне тяжке тілесне ушкодження. Небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто кримінальне правопорушення(злочин) передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Склад злочину за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України передбачає відповідальність за

Умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

Об`єктивна сторона злочину це зовнішня характеристика злочину, що включає суспільно небезпечне діяння (або бездіяльність), його наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження та причинно-наслідковий зв`язок між ними. Причинно-наслідковий зв`язок визначає, що діяння безпосередньо призвело до настання суспільно небезпечного наслідку. Для притягнення до кримінальної відповідальності особи необхідно довести, що суспільно небезпечні наслідки були результатом кримінально протиправного діяння особи.

Всупереч вимогам ст.91 КПК України, прокурор не довів, що ОСОБА_4 були вчинені дії, в яких містяться ознаки інкримінованого їй злочину. Стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 були вчинені дії, що стали наслідком того, що потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Наведені вище докази, висновки експертиз достовірно встановили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували біля домоволодіння ОСОБА_12 , та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стукала у хвіртку ОСОБА_12 , потім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали словесну сварку 31.10.2017 року, що підтверджується показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ..

Допитані у суді свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 також не підтвердили у суді пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 ..

Покази надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_16 суперечать протоколу проведення слідчого експерименту, за участю свідка ОСОБА_16 , в частині освітлення, оскільки вона вказує в судовому засіданні, що було гарне освітлення та вона все бачила як відбувались події щодо потерпілої та обвинуваченої та вказує куди саме відбувались удари, при тому як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього, вона вказує, що удар нанесено потерпілій рукою та ногою після чого потерпіла впала на асфальтне покриття втративши рівновагу, після чого вища особа сіла зверху на потерпілу та продовжувала замахуватись в її бік, але чи наносила вона удари вона не може стверджувати так як між ними була велика відстань, а вулиця погано освітлювалась, вони сварились. А під час показів у судовому засіданні ОСОБА_16 , чітко вказує на особу, яка наносила удари, а на відео доданого до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 , сама ж ОСОБА_16 чітко не вказує хто саме був особою, що наносила удари, а лише виказує свої припущення, що суперечить як показанням наданим свідком у судовому засіданні, так і протоколу проведення слідчого експерименту, та показам свідка ОСОБА_12 , щодо освітлення та показам потерпілої щодо того, що вона не падала з висоти власного зросту, тому при наявності таких розбіжностей, дані покази свідка ОСОБА_16 , а також покази надані під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 не можуть бути покладені в основу вироку, оскільки є непослідовними та суперечливими, в тому числі вказане в цій частині у протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 та відео суперечить в цій частині одне одному.

Покази надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 , що на той час був співмешканцем ОСОБА_9 , що не заперечували ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_9 під час судового розгляду даного кримінального провадження, а також враховуючи, що при слідчому експерименті від 30.03.2018 року потерпіла не згадувала про присутність ОСОБА_12 під час сварки з обвинуваченою, що узгоджується з показами ОСОБА_21 , які є послідовними та такими, що не викликають сумнівів, тому дані покази ОСОБА_12 , які є суперечливими, щодо його присутності під час бійки та враховуючи, що він є зацікавленою особою, суд не може покласти покази свідка ОСОБА_12 в основу даного вироку.

Показання потерпілої змінювались під час проведення з нею слідчих експериментів, щодо кількість ударів, зміни її розташування, що вимірювалось у кількості метрів при вчинених щодо неї дій, присутності осіб, в тому числі і в судовому засіданні щодо взуття особи, яка наносила удари, кількості ударів, що не було враховано у висновках експертів, тому в цій частині її покази не можливо вважати послідовними та такими, що не мають суперечностей в цій частині, тому не можуть бути покладені в основу вироку.

Отже, висновки експертів були проведені без врахування тієї кількості ударів та взуття особи, що могла нанести удари потерпілій, як вказує потерпіла, що впливає на тяжкість тілесних пошкоджень, рентгенолог згідно допиту експерта не був залучений під час проведення експертизи та і матеріали кримінального провадження не містять таких даних про його залучення на час проведення даних експертиз, та як вказав експерт дані висновки грунтувались на висновках рентгенолога як фахівця, а також враховуючи, що матеріали справи містять медичну документацію (із медичної картки стаціонарного хворого № 2643/333, санаторно-курортної картки, виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 61495/601471/1331 неврологічного відділення Київської обласної клінічної лікарні, копії епікризу, які надані потерпілою до цивільного позову та з історії хвороби № 2643/333 ОСОБА_9 та направлення на стаціонарне лікування Яготинської ЦРЛ ОСОБА_9 ) про отримання потерпілою ЗЧМТ саме 30.10.2017 року, при тому, що в основу обвинувачення покладено нанесення тілесних ушкоджень потерпілій саме обвинуваченою 31.10.2017 року, тому з огляду на викладене висновки судово-медичних експертиз по даному кримінальному провадження суд не може взяти до уваги та цими висновками не доводиться вина ОСОБА_4 у інкримінованому їй злочині.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України ).

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Частинами 2, 4 ст.17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до ст.ст.8 та 9 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права. Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Згідно ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню елементи складу злочину. Згідно ч.ч.1,2 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в передбачених законодавством випадках на потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України, суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висунуте обвинувачення не підтверджується показаннями допитаних у суді потерпілого та свідків, не узгоджується з доказами кримінального провадження та висновками експертиз.

Оцінюючи наведені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом, враховуючи докази надані сторонами у справі, суд вважає, що у діях ОСОБА_4 відсутній склад інкримінованого їй злочину.

В силу вимог ч.1 абз.2 ст.373 КПК України, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду (ч.3 ст.129 КПК).

Отже, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 із збільшеними позовними вимогами, на підставі ч.3 ст.129 КПК України, слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Керуючись ст.ст. 369 -371, 373 -376, 349 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватою у кримінальному правопорушенні (злочині) передбаченому ч.1 ст.121 КК України.

Виправдати ОСОБА_4 , на підставі абз.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Залишити без розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_8 (Нолл) про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд Київської області, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 366 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не буде скасовано, він набирає чинності після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1