Справа № 536/2209/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч.2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

Встановив:

12 липня 2024 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, в світлий час доби, в межах населеного пункту, за ясної сонячної погоди, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Франка с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області, а відповідно - автодороги Т-17-16 сполученням «Хорол - Семенівка - Кременчук», яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони м. Кременчука в напрямку с. Гориславці, в межах своєї смуги руху, рухався мотоцикл марки «Теkken» моделі «МН25GY-15», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 . В цей же час, в попутному напрямку, попереду мотоцикла, в межах своєї смуги руху, рухався автомобіль марки «Skoda» моделі «Осtavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який під`їхавши до врегульованого перехрестя вулиць Франка - Степова, з`їхав з меж асфальтованого покриття вул. Франка, яка є головною дорогою, праворуч в межі другорядної дороги вул. Степова та продовжив рухатися паралельно межам проїзної частини вул. Франка, з метою в подальшому виконати в межах вищевказаного перехрестя нерівнозначних доріг, розворот. В подальшому, на стадії зближення транспортних засобів в повздовжньому напрямку, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, який знаходився в межах другорядної дороги, порушив вимоги п. 10.1. «Правил дорожнього руху України», не переконався в безпечності виконуваного ним маневру, а саме що його односторонні дії не створять перешкоду або небезпеку для руху транспортних засобів, які рухаються позаду нього в попутному напрямку в межах смуги руху вул. Франка, в районі 87 км. + 42.2 м. почав виконувати маневр розвороту ліворуч, який полягав у виїзді в межі головної дороги та перетину смугу руху по якій як раз в цей час в попутному напрямку рухався та наздоганяв автомобіль мотоцикл, під керуванням водія ОСОБА_7 , в результаті чого, в межах зустрічної смуги руху вул. Франка, тобто смузі руху по напрямку від с. Гориславці до м. Кременчука, водій ОСОБА_3 допустив зіткнення лівою передньою боковою частиною кузова керованого ним автомобіля марки «Skoda» моделі ««Осtavia» з передньою частиною мотоцикла марки «Теkken» моделі «МН25GY-15», при цьому в момент первинного контакту кут між подовжніми вісями автомобіля та мотоцикла складав величину близько 75±І5 градусів.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до реанімаційного відділення КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 525 від 13.07.2024 помер. Згідно з висновком судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_7 № 494 від 09.08.2024 на тілі трупа виявлені такі тілесні ушкодження:- черепно-мозкова травма у вигляді розсіяних точкових крововиливи в білу речовину головного мозку; крововиливів в м`яку мозкову оболонку по випуклої та нижній поверхні головного мозку, кільцевидного лінійного перелому кісток основ та склепіння черепа, що проходить по скронево-тім`яним ділянкам справа і зліва та по пірамідах скроневих кісток з додатковими лінійними тріщинами на потиличній кістці зліва та верхній стінці лівої очниці; крововиливу в м`які покриви голови в скронево-тім`яно-потиличній ділянці зліва з переходом на скронево-потиличну ділянку справа; синця навколо лівого ока; синця в лівій завушній ділянці з переходом на ліву скроневу та потиличну ділянки, яка ускладнилась набряком набуханням головного мозку; рана на передній поверхні правого колінного суглобу; синці на тильній поверхні правої кисті з переходом на тильну поверхню основних фаланг 3,4,5-го пальців, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на задньо-внутрішній поверхні лівого стегна з переходом на задню поверхню лівого колінного суглоба, на задній поверхні правого колінного суглоба, на передній поверхні верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні нижньої третини правої гомілки з переходом на зовнішню поверхню правого гомілково-ступневого суглобу; садна на передній поверхні нижньої третини правої гомілки, на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки, на спині в проекції поперекових хребців та в проекції задніх остей правої тазової кістки. Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, в єдиному комплексі як тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпеки для життя (п.п. 2.1.1.а), 2.1.2., 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком набуханням головного мозку.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117- 24/12585-ІТ від 24.07.2024, у діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1. «Правил дорожнього руху України», згідно якого: п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Невідповідності з вимогами п. 10.1. «Правил дорожнього руху України» з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки «Skoda» моделі ««Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог п. 10.1. «Правил дорожнього руху України», для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми необережними та протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що вину визнає повністю, щиро кається у вчиненому, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнає повністю, в частині стягнення моральної шкоди залишає на розсуд суду та просить врахувати при його вирішенні його сімейний та майновий стан. Пояснив, що 12 липня 2024 року він разом з трьома його дітьми на автомобілі під його керуванням виїхав з м. Горішні Плавні на відпочинок. Приблизно о 17 год. 20 хв. вони рухалися по трасі ОСОБА_8 . Донька ОСОБА_9 сиділа біля нього на передньому сидінні, а син ОСОБА_10 із меншою донькою на задньому сидінні. Біля с. Піщане Кременчуцького району він зрозумів, що звернув не в той бік, та вирішив розвернутися. Увімкнувши покажчик повороту, він впевнився в безпечності маневру та з`їхав на ґрунтову дорогу. Потім, не зупиняючись, він подивився в ліве дзеркало заднього виду, увімкнув лівий покажчик повороту та почав здійснювати маневр розвороту ліворуч. Під час здійснення даного маневру мотоцикла в полі зору не було. Коли передні колеса автомобілю перетнули розділювальну смугу він відчув удар в ліву передню частину автомобіля. Вказав, що зіткнення сталося на зустрічній смузі руху та мотоцикл перетнув розділювальну смугу, удар мотоцикла стався в передню частину автомобіля в частині передніх колес та мотоцикліст перелетів через автомобіль. Після того як автомобіль зупинився він вийшов з нього через пасажирські двері, оскільки водійські двері заклинило, та побачив, що зліва від автомобіля лежить мотоцикл, а з правої сторони на відстані приблизно 12 м. від автомобілю лежить чоловік. Першою до потерпілого підійшла донька, а потім він. Потерпілий був живий, він викликав поліцію. Коли приїхала «Швидка допомога» він допоміг перенести потерпілого в карету швидкої допомоги та його повезли до лікарні. Через деякий час приїхала поліція, якій він розказав про обставини дорожньо-транспортної пригоди. Він пройшов освідування на стан сп`яніння, за результатом якого було встановлено, що він був тверезий. Вказав, що в обвинувальному акті всі обставини були викладені вірно. Він жалкує про те, що так сталося, просить пробачення у потерпілої. Вказав, що добровільно намагався відшкодувати матеріальну шкоду, але потерпіла відмовилася. При призначенні покарання просить врахувати, що у нього на утриманні троє дітей, одна дитина та дружина є особами з інвалідністю, а також те, що він є військовослужбовцем. Просить призначити покарання, яке надасть йому змогу продовжувати виконувати свій обов`язок по захисту Батьківщини та готовий відшкодувати матеріальну та моральну шкоду потерпілій, яку призначить до стягнення суд.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що загиблий ОСОБА_7 є її сином. Вони з сином разом працювали, зокрема і 12 липня 2024 року. Того дня, близько 17-00 год. після роботи вони поїхали додому окремо, зокрема син поїхав на власному мотоциклі, а вона з братом поїхали автомобілем. Коли вона їхала на автодорозі в с. Піщане Кременчуцького району по вул. Франка, то побачила скупчення автомобілів та людей, а також мотоцикл, схожий на той, що був у її сина, який лежав на дорозі. Вони зупинилися, вона вийшла з автомобіля та побачила, що на дорозі лежав її син, біля якого була жінка, яка повідомила, що сина не можна чіпати. Там, де лежав мотоцикл її сина також стояв автомобіль темного кольору. До неї підійшов ОСОБА_3 та повідомив, що це він збив її сина, оскільки не помітив його. Потім приїхала військова поліція та «Швидка допомога», сина забрали до лікарні, де наступного дня він помер. Наголосила, що самої події ДТП вона не бачила, на місці пригоди перебувала близько 15 хв., а потім поїхала за сином у лікарню. Вказала, що ця дорога, де сталося ДТП, має по одній смузі в кожну сторону, розділювальну смугу не видно. Також є виїзд на другорядну дорогу. Стан дорожнього покриття в той день був нормальний, а погода була сонячна. Також вказала, що мотоцикл лежав ближче до водійських дверей автомобіля, а син знаходився з іншого боку автомобіля на узбіччі приблизно в 10 метрах від нього. Також пояснила, що обвинувачений просив у неї вибачення, але прямої пропозиції про відшкодування шкоди не було. Вважає, що питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повинен вирішити суд. Просить призначити обвинуваченому суворе покарання та задовольнити заявлений нею цивільний позов. Наголосила на тому, що у сина залишилося двоє малолітніх дітей, та загибель сина є неосяжною втратою для родини.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що влітку 2024 року, більш точну дату не пам`ятає, близько 17-00 год. він керуючи своїм автомобілем їхав по трасі Кременчук-Хорол в напрямку з м. Кременчука в бік м. Хорола зі швидкістю приблизно 50-55 км/год. На відстані близько 100 метрів попереду нього їхав мотоцикл по своїй смузі руху приблизно зі швидкістю 50 км/год. Попереду мотоцикла по узбіччю їхав автомобіль швидкістю приблизно 5 км/год. Мотоцикліст подав звуковий сигнал, щоб визначити себе, але автомобіль почав маневр повороту, та мотоцикл вдарився в автомобіль, у зв`язку з чим мотоцикліст перелетів через автомобіль та впав приблизно в 4 метрах від нього. Удар мотоцикла був його передньою стороною в переднє ліве крило автомобіля. Удар був на смузі руху мотоцикла, а можливо по центру дороги. Вказав, що погода в той день була сонячна, дорожнє покриття було належної якості, розділювальна смуга на даній ділянці дороги була майже стерта. Від автомобіля до нього було приблизно 120 м., це був легковий автомобіль темного кольору. З часу як він побачив мотоцикл та до події ДТП пройшло приблизно 3 хв. Після ДТП він зупинився, вийшов з автомобіля та почав викликати Швидку медичну допомогу. Водій автомобіля вийшов з пасажирських дверей, також в автомобілі було ще три пасажири. До постраждалого підбігла дівчина, яка вийшла з автомобіля обвинуваченого, подивилася на нього та підбігла до обвинуваченого.

Під час повторного допиту свідок ОСОБА_11 вказав, що мотоцикл їхав по центру своєї смуги, а автомобіль з невеликою швидкістю їхав попереду нього, потім мотоцикл взяв лівіше. Після маневру повороту автомобіля мотоцикл порівнявся з передніми дверима автомобіля та сталося зіткнення в переднє ліве крило автомобіля передньою частиною мотоцикла, на думку свідка, зіткнення сталося на центрі дороги на розділювальній смузі, але, оскільки розмітка фактично стерта, більш точно сказати не може. Зазначив, що після зіткнення автомобіль був на зустрічній смузі руху. Вказав, що особисто брав участь у слідчому експерименті, де на місці розказував та показував деталі дорожньо-транспортної пригоди, свідком якої він був. Після проведення слідчої дії підписував відповідні документи. Зазначив, що під час проведення слідчого експерименту він краще пам`ятав обставини ДТП ніж на даний час.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її батьком. 12 липня 2024 року вони поїхали з родиною відпочити. В автомобілі, за кермом якого був її батько ОСОБА_3 , вона сиділа на передньому сидінні, ззаду сидів її брат ОСОБА_10 та їх малолітня сестра. Біля с. Піщане, зрозумівши, що вони звернули не в той бік, батько почав знижувати швидкість автомобіля та з`їхав на узбіччя. Потім він увімкнув покажчик повороту та перебуваючи на ґрунтовій дорозі почав з невеликою швидкістю маневр розвороту. Вона бачила, що перед маневром її батько подивився в дзеркало заднього виду. Автомобіль був майже повністю на зустрічній смузі, коли вона почула удар в передню частину автомобіля з боку водія. Потім вона перша вийшла з автомобілю, за нею вийшов її брат, батько вийшов з автомобілю з пасажирських дверей, оскільки водійські двері перекривав мотоцикл. Мотоцикліст перелетів через автомобіль та лежав праворуч від нього приблизно в 12 метрах. Вона, її брат та батько підходили до потерпілого перевірити його стан. Потім приїхали «Швидка допомога» та забрала потерпілого з місця події, а потім приїхала поліція. Вказала, що покриття дороги було сухе, видимості нічого не перешкоджало, на дорозі були ями. Перед ударом ніяких звукових сигналів вона не чула.

Неповнолітній свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні, за участю законного представника матері ОСОБА_14 , вказав, що обвинувачений є його батьком та пояснив, що 12 липня 2024 року вони поїхали на відпочинок. За кермом автомобіля був батько, поруч з яким на передньому сидінні була його сестра ОСОБА_9 , він сидів на задньому сидінні разом зі своєю малолітньою сестрою. Коли вони зрозуміли, що звернули не в той бік, батько вирішив розвернутися для чого з`їхав на ґрунтову дорогу. Він почув як батько увімкнув покажчик повороту та почав маневр розвороту. Автомобіль був майже на зустрічній смузі коли стався удар мотоцикла в ліве крило автомобіля. Мотоцикліст перелетів через автомобіль та впав приблизно на відстані 10-12 м. від автомобіля. Вони вийшли з автомобіля та підійшли до постраждалого. Він хотів викликати «Швидку допомогу», але її викликав вже свідок (під час допиту вказав на ОСОБА_11 , який вже давав показання раніше), який стояв на узбіччі дороги. Потім вони викликали поліцію. Коли приїхала «Швидка допомога», то потерпілого забрали до лікарні. Вказав, що дорожнє покриття було сухе, в той день було ясно. Звукових сигналів перед ударом він не чув.

Судовий експерт ОСОБА_15 суду пояснив, що повністю підтримує висновки проведеної ним судової автотехнічної експертизи. Вказав, що вихідні дані зазначалися у постанові про призначення судової експертизи, на підставі яких було надано висновок експерта. Жодних розбіжностей чи невідповідностей у вихідних даних не було встановлено, оскільки про такі факти не зазначено у висновку. Також, при варіанті механізму розвитку ДТП з показів ОСОБА_3 , судовому експерту не було відоме фактичне розташування мотоциклу відносно меж проїзної частини дороги в момент виникнення небезпеки для руху, тому не було можливості провести дослідження за даним варіантом, про що вказано у висновку.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:

даними протоколу огляду місця події ДТП від 12.07.2024, схемою ДТП та таблицею фотозображень (т. 1, а.с. 140-151), відповідно до яких 12 липня 2024 року в період часу з 19-50 год. до 20-35 год. за участю понятих, водія ОСОБА_3 , з застосування фотографування, здійснено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, що знаходиться по вул. Івана Франка. У ході огляду було зафіксовано вид і стан покриття, його ширину, оглянуто транспортні засоби, встановлено локалізацію пошкоджень на них, розташування транспортних засобів, сліди, напрямок руху. Вищевказаний протокол та схема підписані понятими та ОСОБА_3 без зауважень;

даними протоколу огляду місця події з фототаблицею від 13.07.2024 (т.1, а.с. 152-154), а саме приміщення лікарні КНМП «ЛІЛ Кременчуцька», де знаходився труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

висновками судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_7 № 494 від 09.08.2024, згідно яких на тілі трупа виявлені такі тілесні ушкодження:- черепно-мозкова травма у вигляді розсіяних точкових крововиливи в білу речовину головного мозку; крововиливів в м`яку мозкову оболонку по випуклої та нижній поверхні головного мозку, кільцевидного лінійного перелому кісток основ та склепіння черепа, що проходить по скронево-тім`яним ділянкам справа і зліва та по пірамідах скроневих кісток з додатковими лінійними тріщинами на потиличній кістці зліва та верхній стінці лівої очниці; крововиливу в м`які покриви голови в скронево-тім`яно-потиличній ділянці зліва з переходом на скронево-потиличну ділянку справа; синця навколо лівого ока; синця в лівій завушній ділянці з переходом на ліву скроневу та потиличну ділянки, яка ускладнилась набряком набуханням головного мозку; рана на передній поверхні правого колінного суглобу; синці на тильній поверхні правої кисті з переходом на тильну поверхню основних фаланг 3,4,5-го пальців, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на задньо-внутрішній поверхні лівого стегна з переходом на задню поверхню лівого колінного суглоба, на задній поверхні правого колінного суглоба, на передній поверхні верхньої третини правої гомілки, на передній поверхні нижньої третини правої гомілки з переходом на зовнішню поверхню правого гомілково-ступневого суглобу; садна на передній поверхні нижньої третини правої гомілки, на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки, на спині в проекції поперекових хребців та в проекції задніх остей правої тазової кістки. Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються по ступеню тяжкості, стосовно живої особи, в єдиному комплексі як тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпеки для життя (п.п. 2.1.1.а), 2.1.2., 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком набуханням головного мозку (т. 1, а.с. 155-158);

висновками судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 19.07.2024 № СЕ-19/117-24/12260-ІТ, згідно висновків якої на момент проведення огляду (дослідження) автомобіля Skoda Осtavia д.н.нз. НОМЕР_2 робоча гальмівна система, ходова частина та рульове керування знаходились у працездатному стані, несправностей вищевказаних систем автомобіля Skoda Осtavia д.н.нз. НОМЕР_2 , які б впливали на їх працездатність, не виявлено (т.1, а.с. 162-168);

висновками судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 27.07.2024 № СЕ-19/117-24/12259-ІТ, згідно висновків якої на момент проведення огляду (дослідження) були виявлені несправності (пошкодження) робочої гальмівної системи, ходової частини та рульового керування досліджуваного мотоцикла Теkken 250, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (т.1, а.с. 171-176);

висновками судової транспортно-трасологічної експертизи від 26.07.2024 № СЕ-19/117-24/12262-ІТ, згідно висновків якої в момент первинного контакту кут між повздовжньою ввіссю переднього колеса мотоцикла Теkken держ. номер ВІ0397JА становив величину близько 75±І5 градусів (т.1, а.с. 180-184);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.07.2024 за участю ОСОБА_3 , проведеного у період часу з 17-40 год. до 18-35 год. за участю понятих в районі нерегульованого перехрестя вулиць Франка-Степова с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області, відповідно на автодорогу Т-1716 «Кременчук-Семенівка-Хорол» в світлий час доби, ясну суху погоду, під час якого ОСОБА_3 розповів про обставини за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, було відтворено розташування автомобілю та здійснено відповідні заміри. Після проведення усіх відповідних замірів було складено протокол, схему та фототоблицю до нього (т.1, а.с. 185-192);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.07.2024 за участю ОСОБА_11 , проведеного у період часу з 18-50 год. до 19-35 год. за участю понятих в районі нерегульованого перехрестя вулиць Франка-Степова с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області, відповідно на автодорогу Т-1716 «Кременчук-Семенівка-Хорол» в світлий час доби, ясну суху погоду, під час якого ОСОБА_11 розповів про обставини за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, було відтворено розташування автомобілю та мотоциклу, здійснено відповідні заміри. Після проведення усіх відповідних замірів було складено протокол, схему та фототоблицю до нього (т.1, а.с. 193-198);

висновками судової автотехнічної експертизи від 24.07.2024 № СЕ-19/117- 24/12585-ІТ, згідно висновків якої в заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки «Skoda» моделі ««Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху; у діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (т. 1, а.с.201-207).

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством та є такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим злочину, інкримінованого стороною обвинувачення.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Незважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї провини, його захисник - адвокат ОСОБА_5 вказує на чисельні порушення про проведенні досудового розслідування даного кримінального провадження. Так, захисник наголошує, що при проведенні слідчих експериментів не було застосовано відеозйомку, протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 ґрунтується лише на показах свідка, які не відповідають показам, наданим свідком в судовому засіданні, і не містить відтворення обстановки та обставин події, тому захисник вважав, що цей протокол не може бути самостійним доказом винуватості обвинуваченого.

Між тим суд критично ставиться до таких заперечень захисника та виходить з того, що із протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 , фототаблиць та схеми до нього вбачається, що свідок під час даної слідчої дії детально розказав про обставини дорожньо-транспортної пригоди, було відтворено за його участі розташування автомобілю та мотоциклу на місцевості, здійснено відповідні заміри.

Отже зміст протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 свідчить про те, що проведення слідчого експерименту проведено у формі відтворення свідком дій, обстановки та обставин подій і не посвідчує виключно проголошення свідком показів. Відтак підстав розцінювати проведений слідчий експеримент як допит свідка суд не вбачає. Протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 є самостійним джерелом доказу і він, за встановлених обставин, не може бути визнаний недопустимим в розумінні положень ст.95 КПК України, а навпаки він є доказом в силу ст.84 КПК України та п.3 ч.2 ст.99 КПК України.

Таким чином, наведені слідчі дії проведені у відповідності до вимог ст. 240 КПК України, а їх протоколи в повній мірі узгоджуються з положеннями ст. 104 КПК України. При цьому, положення ст.240 КПК України не вимагають при проведення слідчого експерименту як обов`язкової умови її фіксації шляхом здійснення звуко- чи відеозапису.

Також, суд зазначає, що доводи захисника про недостовірність показань свідка ОСОБА_11 , наданих в судовому засіданні, у зв`язку їх розбіжностями, є безпідставними. Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження, у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_11 , які він особисто дав під час судового розгляду обумовлюються особливостями пам`яті людини, при тому що з моменту події ДТП до проведення слідчої дії за участі свідка пройшло декілька днів, а до допиту свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні пройшов значний проміжок часу, тож під час проведення слідчого експерименту при відтворенні дій, обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди свідок ОСОБА_11 більш точно та детально показав про обставини пригоди.

Суд також вважає необґрунтованими сумніви захисника відносно того, чи перебував свідок ОСОБА_11 на місці пригоди, оскільки обвинувачений його не бачив, враховуючи, що свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні вказав, що особисто бачив ОСОБА_16 на місці дорожньо-транспортної пригоди та йому відомо, що ОСОБА_11 викликав Швидку медичну допомогу.

Щодо тверджень захисника про недоведення стороною обвинувачення об`єктивної сторони даного злочину, суд зазначає, що об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (спричинення смерті потерпілого або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. У випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв, наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Як було встановлено під час розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Skoda» моделі «Осtavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за встановлених судом обставин, допустив порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху, не переконався в безпечності виконуваного ним маневру, почав виконувати маневр розвороту ліворуч, який полягав у виїзді в межі головної дороги та перетину смугу руху по якій як раз в цей час в попутному напрямку рухався та наздоганяв автомобіль мотоцикл, під керуванням водія ОСОБА_7 , в результаті чого, в межах зустрічної смуги руху, водій ОСОБА_3 допустив зіткнення лівою передньою боковою частиною кузова керованого ним автомобіля марки «Skoda» моделі ««Осtavia» з передньою частиною мотоцикла марки «Теkken» моделі «МН25GY-15», що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, підтверджуються даними висновку судової автотехнічної експертизи від 24.07.2024 № СЕ-19/117- 24/12585-ІТ, яким встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «Skoda» моделі ««Осtavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху; у діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає, що даний висновок експерта є належним та допустимим доказом, дані якого узгоджуються з іншими доказами у їх сукупності.

Враховуючи викладене, дослідивши всі обставини даного провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх належності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та його дій кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, одружений, має на утримання малолітню та неповнолітню дитину, дружина та дитина якого є особами з інвалідністю, родина є внутрішньо переміщеними особами, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого - є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі. Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України відносно обвинуваченого суд не вбачає.

Також, враховуючи, що судом надано дискреційні повноваження у визначенні можливості застосувати ст. 75 КК України, суд вважає, що відсутні підстави для застосування вимог ст.75 КК України, а саме звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.286 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характер та конкретні обставини його вчинення, наведені вище позитивні дані про особу обвинуваченого, визнання винуватості обвинуваченим, виявлення жалю з приводу вчиненого, виявлення бажання відшкодовувати родині потерпілого завдану шкоду, але також враховує незворотність наслідків кримінального правопорушення у вигляді смерті потерпілого та враховує, що відповідно до Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).

Крім того, суд бере до уваги думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання та наголошує, що хоча вина обвинуваченого в частині заподіяння смерті кваліфікована як необережна, це не знижує категорії злочину - стаття 12 КК України відносить такі діяння до тяжких.

Оцінюючи в сукупності встановлені та доведені у кримінальному провадженні обставини, що впливають на захід примусу, суд вважає за необхідне, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин, що знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, а саме у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме принципам співмірності вчиненого, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого суми заявленої шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Майнова шкода складається з витрат на поховання ОСОБА_7 , що підтверджується наданими потерпілою квитанцією про фактичну сплату 30206 грн. та підлягає задоволенню в повному обсязі (т.1, а.с. 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань потерпілої від втрати сина, порушення життєвих сімейних зв`язків, які поновити неможливо, а також негативні зміни в житті, які сталися у зв`язку із цим, та, з урахуванням принципу розумності, виваженості і справедливості, вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів та питання скасування арешту необхідно вирішити відповідно до ст.ст.100, 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання та затримання ОСОБА_3 .

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 30206 (тридцять тисяч двісті шість) грн., на відшкодування моральної шкоди 300000 (триста тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 7571 (сім тисяч п`ятсот сімдесят одна) грн. 90 коп.

Після набрання вироком законної сими, речові докази у кримінальному провадженні автомобіль марки «Skoda» моделі «Осtavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває на відповідальному зберіганні власника ОСОБА_3 повернути власнику ОСОБА_3 за належністю, скасувавши арешт, накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.07.2024; мотоцикл марки «Теkken» моделі «МН25GY-15», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на збереженні на території ВНП №2 Кременчуцького РУН ГУНП в Полтавській області повернути законному володільцю, скасувавши арешт, накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.07.2024.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1