Провадження № 1-в/537/45/2025
Справа № 536/1678/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Крюківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння,

В С Т А Н О В И В:

09.05.2025 року до Крюківського районного суду м. Кременчука надійшло клопотання начальника Крюківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння. Згідно подання вказано, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.01.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Згідно подання вказано, що 10.03.2023 року вищезазначений вирок надійшов на виконання до відділу.

09.08.2024 року набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме закон України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ.

Вироком суду від 25.01.2023 року встановлено, що засуджений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення 05.12.2022 року, при цьому вартість викраденого майна становить 2086,46 грн.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України , особа засуджена за діяння, караність якого законом усунута , підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання .

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, до ст. 51 КУпАП були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Аналогічний висновок відображено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинив епізод злочинної діяльності 05.12.2022 року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,5 грн.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч.2 ст.72 КК України та п.2 ч.2 ст.539 КПК України начальник Крюківського РВ філії Державної установи « Центр пробації» звернулась до суду з поданням про звільнення засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння.

Представник Крюківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої прохав проводити судове засідання без його участі, клопотання підтримав та прохав його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про місце і час судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне:

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.01.2023 року встановлено, що засуджений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення 05.12.2022 року, при цьому вартість викраденого майна складає 2086,46 грн., завдавши майнової шкоди на вказану суму та дії засудженого правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

На час, до якого відносяться інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна" № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Частиною 3 ст. 51 КУпАП було встановлено, що викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 року у 2022 році на час, до якого відносяться інкриміноване ОСОБА_5 діяння згідно вироку суду від 25.01.2023 року крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 248 грн. 10 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 248 грн. 10 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, до ст. 51 КУпАП були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Аналогічний висновок відображено у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинив відповідно 05.12.2022 року. Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,5 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 481 грн (1240.5*2=2 481).

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_5 майна 05.12.2022 року становила 2086,46 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 481 грн, то суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання та звільнення засудженого за діяння, караність якого законом усунена, від покарання, призначеного вироком у відповідності до ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-IX від 18.07.2024 року, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника Крюківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння -задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.01.2023 року за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння за яке особу засуджено.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1