Справа №707/1571/25
Провадження №1-кп/707/183/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в особі судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, без проведення судового розгляду та судового засідання, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 04.03.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2025 до Черкаського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 04.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

До обвинувального акту, зокрема, додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні, яка також підписана захисником ОСОБА_3 ;

- письмова заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- розписки ОСОБА_2 про отримання копій обвинувального акту та матеріалів дізнання від 30.04.2025, які також підписані захисником ОСОБА_3 ;

- розписка потерпілого ОСОБА_4 про отримання копій обвинувального акту та матеріалів дізнання від 30.04.2025;

- матеріали кримінального провадження.

ОСОБА_2 не затримувався. Стосовно ОСОБА_2 запобіжний захід не обирався.

Враховуючи зазначене, суд вважав за можливе розглянути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 України, в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, без проведення судового розгляду та судового засідання, із зазначенням у вироку на підтвердження встановлених судом обставин замість доказів тих обставин, які були встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження, що узгоджується з приписами статей 381, 382 КПК України.

ОСОБА_2 згідно з наказом командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 19 квітня 2023 року № 57-РС, призначений на посаду оператора відділення контрбатарейної боротьби взводу управління мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2023 матроса ОСОБА_2 , оператора відділення контрбатарейної боротьби взводу управління мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду номера обслуги мінометного взводу мінометної батереї військової частини НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_2 , будучи матросом, номером обслуги мінометного взводу мінометної батереї військової частини НОМЕР_1 , згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 Конституції України, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України N? 551-XIV від 24.03.1999, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержуватися їх у службовій діяльності.

15.08.2024, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 242, ОСОБА_2 , матроса, номера обслуги мінометного взводу мінометної батереї військової частини НОМЕР_1 , було визнано таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Однак, ОСОБА_5 , 15.01.2025 близько о 20 год. 30 хв., перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де в той час знаходився потерпілий ОСОБА_4 , з яким у ОСОБА_2 на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого в ОСОБА_2 раптово виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень. Усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_2 , перебуваючи навпроти потерпілого, умисно завдав йому один удар кулаком правої руки в область правої частини обличчя, в результаті чого ОСОБА_4 впав на землю, після чого наніс ще декілька ударів ногами по тулубу та по верхній лівій кінцівці, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, раною обличчя, саднами обличчя, саднами на верхніх кінцівках, які у відповідності до висновку судово - медичної експертизи від 28.03.2025 № 02-01/200 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Викладені вище судом обставини не оспорюються учасниками судового провадження, під час досудового розслідування ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

ОСОБА_2 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який будучи військовослужбовцем за мобілізацією наказом т.в.о. командира військової частини визнаний таким, що самовільно залишив військову частину, вину визнав, щиро розкаявся, про що вказано у обвинувальному акті, судимостей не має.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, про яке вказано у обвинувальному акті, зі змістом якого погодився обвинувачений. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановлено.

Частина друга статті 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, пробаційного нагляду та обмеження волі.

Обираючи обвинуваченому вид покарання суд враховує відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України майновий стан обвинуваченого, який наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 знятий із усіх видів забезпечення, а тому у суду відсутні відомості про наявність у нього будь-якого доходу. Отже, для виправлення обвинуваченого не доцільно застосовувати штраф, навіть в мінімальному розмірі.

Суд бере до уваги те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем за мобілізацією, який наказом т.в.о. командира військової частини визнаний таким, що самовільно залишив військову частину, проте не був виключений зі списків військовослужбовців та фактично був виявлений внаслідок вчинення правопорушення. Суд враховує, що відповідно ч. 2 ст. 57 КК виправні роботи до військовослужбовців не застосовуються, а призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт суд вважає не доцільним, оскільки виконання такого виду покарання можливо лише у вільний від несення служби час, що за умов воєнного стану неможливо визначити.

Крім того, покарання у виді пробаційного нагляду суд вважає не ефективним заходом примусу для виховання військовослужбовців, оскільки такий вид покарання не сприятиме забезпеченню реального та належного виконання призначеного покарання

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без реального тримання його в кримінально-виконавчій установі, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, а також вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язки у відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати у справі відсутні, речові докази також відсутні.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України та наказу Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020 «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» контроль за поведінкою ОСОБА_2 покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби на період проходження ОСОБА_2 військової служби та/або випробувального строку.

У разі звільнення ОСОБА_2 з військової служби до спливу випробувального строку відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Не обирати запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1