Справа № 450/5921/23 Провадження № 1-кс/450/1048/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇН

"11" грудня 2023 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання дізнавача СД відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей та документів в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000057 від 15.09.2023 року за ч. 1 ст. 384 КК України,-

встановив:

у вказаному клопотанні дізнавач просить надати тимчасовий доступу із можливістю ознайомлення та вилучення судової справи № 450/2359/19 за 2019 рік в якій знаходяться свідчення свідка ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та звукозапис який проводився під час судового засідання12.04.2023 року, яка знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_1 з адресою АДРЕСА_1 .

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явилися, однак в клоптанні просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник володільця документів в судове засідання, на розгляд клопотання не прибув, однак подав лист згідно якого, на момент розгляду вказаного клопотання цивільна справа № 450/2359/19 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3 не поверталася.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання, слід відмовити, виходячи з наступних підстав :

згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2023 року надійшла заява ОСОБА_7 про внесення відомостей до ЄРДР за фактом завідомо неправдивого показання, наданого свідком у судовому провадженні під час розгляду ІНФОРМАЦІЯ_4 справи № 450/2259/19.

Відомості про вчинення даного кримінального проступку внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 15.09.2023 року за ч. 1 ст. 384 КК України.

03.10.2023 року допитано в якості свідка гр. ОСОБА_7 , яка повідомила, що в неї з гр. ОСОБА_6 , відбувається цивільний спір по факту позики останній грошових коштів під розписку ще у 2018 році, які остання згідно розписки зобов`язувалася повернути до березня 2019 року. Станом на березень 2019 року,

ОСОБА_8 , грошові кошти взагалі не повернуто, а тому вона з цивільним позовом звернулася до суду. Під час розгляду цивільної справи № 450/2359/19, гр. ОСОБА_6 , звернулася до суду із клопотанням про виклик до суду та допит як свідка гр. ОСОБА_5 , аргументуючи тим, що гр. ОСОБА_5 , виступає свідком домовленості проведення спільного бізнесу між гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Суд клопотання задоволив, та 12.04.2023 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , було допитано як свідка гр. ОСОБА_5 , в присутності гр. Прунів представника ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та її представника ОСОБА_13 , було допитано свідка ОСОБА_5 . Під час слухання справи, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і за відмову від давання показання пояснила, що: «...знає ОСОБА_6 з 2004 року, з того часу як ОСОБА_6 , почала вести бізнес на АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 , допомагала працювати ОСОБА_6 . ОСОБА_5 , познайомилися з пані ОСОБА_7 , в магазині оскільки остання була клієнтом магазину та купувала одяг». Як повідомила ОСОБА_5 , що «у 2018 році дізналася від ОСОБА_6 , що вона ( ОСОБА_8 ) неодноразово озвучувала намір вести спільну діяльність з ОСОБА_6 , відтак ОСОБА_6 , разом з нею, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 хочуть вести спільний бізнес, розвиватися, купити великий магазин і потім вони ( ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_6 ) відкрили новий магазин», хоча ніякого магазину ОСОБА_16 , ні з ким не відкривала, та жодних домовленостей про такі дії не проводила і наміру такого не мала. Також гр. ОСОБА_5 , повідомила, що «всі розмови стосовно ведення спільного бізнесу проходили в м. Львів, вул. Нижанківського, та ОСОБА_5 , при цьому була присутня». Також ОСОБА_5 , повідомила, що «була домовленість, що четверо людей ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_17 та ОСОБА_15 ) скидаються рівними частинами грошей і відкривають магазин», однак такої розмови не було і тим більше ОСОБА_7 , гр.

ОСОБА_18 та ОСОБА_15 ніколи не бачила та не знає. Відповідно до слів гр. ОСОБА_5 , « ОСОБА_6 , повинна була доставляти товар, а ОСОБА_7 , і ОСОБА_19 шукали приміщення. Також ОСОБА_5 повідомила, що « ОСОБА_8 , пропонувала їй працювати в магазині продавцем, але вона відмовилася». Крім цього ОСОБА_5 , в ході дачі свідчень також повідомила, що вона бачила товар, який був привезений на вул. Нижанківського, а саме одяг і взуття та був відкритий магазин на АДРЕСА_3 . Також ОСОБА_5 повідомила, що магазин працював майже рік та після цього товар не підійшов і магазин закрився. Все, що повідомила гр. ОСОБА_5 , не правда, зокрема й те, що ОСОБА_16 , не домовлялася про проведення спільного бізнесу щодо продажу одягу та взуття ні з ОСОБА_6 , ні з будь якими іншими особами, крім цього ОСОБА_8 , повідомила, що такі особи як гр. ОСОБА_17 та гр. ОСОБА_15 їй не відомі, відповідно покази ОСОБА_5 про те, що вона домовлялася з ОСОБА_6 , та згаданими особами є неправдивими.

Слідчим суддею встановлено, що під головуванням судді ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_20 перебувала цивільна справа № 450/2359/19 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу.

28.06.2023 року у справі № 450/2359/19 постановлено рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 , відмовлено.

Відповідно до листа керівника апарату ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.1.2023 року, вбачається, що ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.08.3023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_13 представника ОСОБА_21 на рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.06.2023 року та додаткове рішення від 13.07.2023 року та витребувано справу з ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на день надання відповіді цивільна справа на адресу суду не поверталася.

За змістом ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно зі ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч.4). Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.5).

Відповідно до ч.1 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити виїмку).

Статтею 160 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду (ч.2 ст.159 КПК України).

Відповідно до ст.160 КПК України, у клопотанні слідчого, окрім іншого, має бути зазначено речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати, підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи, а також значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи, зокрема, 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що на момент розгляду вказаного клопотання матеріали цивільної справи у володільця документів не знаходяться, оскільки витребувані ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до положень статті 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Закон зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, а також фізичних і юридичних осіб та їх об`єднань поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Спеціальний порядок отримання документів від суду передбачає забезпечення прав осіб, стосовно яких витребовуються документи, та дотримання особливого конституційного статусу суддів.

Відповідно до Рішення ради судді України від 04.11.2016 № 73, вилучення матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду будь-якої юрисдикції, органами досудового розслідування не ґрунтується на кримінальному процесуальному законі та може бути передумовою грубого порушення прав учасників такого судового провадження. Саме тому виїмка матеріалів судової справи або їх окремих частин є винятковою процесуальною дією, яка може бути здійснена лише у тому випадку, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

З огляду на те, що незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, не може бути виправданим потребами досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасовий доступ до речей і документів, а також отримання матеріалів судових справ, які містяться у справі, тощо щодо справ, які перебувають у провадженні судді, або справ, розгляд яких не є завершеним (рішення у справі не набрало законної сили; справа переглядається в апеляційному чи касаційному порядку, за нововиявленими обставинами; не вичерпані всі процесуальні можливості оскарження судових рішень).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється у конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватись її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз, або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Рекомендація CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки містить положення про те, що виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, які можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.

У статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина (статті 3, 8, 55 Конституції України).

У разі звернення слідчого за погодженням з прокурором чи прокурора із клопотанням про надання тимчасового доступу до матеріалів справи відповідної судової юрисдикції слідчий суддя вправі надати тимчасовий доступ лише для ознайомлення з матеріалами справи, виготовлення їх копії, виписки. Вилучення матеріалів судових справ не допускається. При цьому, у виняткових випадках для проведення судових експертиз із матеріалів судових справ можуть вилучатися лише оригінали документів, які існують в одному екземплярі або якщо отримати інший екземпляр неможливо, з одночасною заміною вилученого документа його копією.

З огляду на викладене та враховуючи те, що рішення у цивільній справі № 450/2359/19, не набрало законної сили, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволені клопотання в цій частині. Матеріали не перебувають у володільця, про якого вказано в клопотанні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що через невідповідність повною мірою поданого клопотання вимогам до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, наведеним у ч.2 ст.160 КПК України, недоведеність дізнавачем, передбачених ч.5 ст.163 КПК України, доводи клопотання є непереконливими, а законні підстави для задоволення клопотання відсутні, тому в задоволенні клопотання, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 159, 163-164, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні клопотання дізнавача СД відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей та документів в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000057 від 15.09.2023 року за ч. 1 ст. 384 КК України, відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1