Провадження №11-сс/801/445/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2025 року,

якою задоволено клопотання т.в.о. старшої слідчої в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму ля працездатних осіб до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лядова, Могилів-Подільського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчої мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000577 від 16.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідча в клопотанні зазначає, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими винятками, не дозволяється.

Разом із цим, ОСОБА_8 , діючи всупереч вимогам указаних нормативно-правових актів, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, 24 квітня 2025 року, познайомився з громадянином України ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, зв`язавшись з ним за допомогою мобільного додатку «Telegram» та повідомив, що може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску, за грошову винагороду у сумі 6450 дол. США.

Після чого ОСОБА_8 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, 07.05.2025 за допомогою мобільного додатку «Telegram» повідомив ОСОБА_10 про те, що останньому необхідно здійснити передплату грошових коштів на його картковий рахунок для включення його до списку осіб, які будуть здійснювати перетин через державний кордон України поза пунктом пропуску в сумі 18 700 грн, як частина винагороди, від загальної суми 6450 дол. США.

На запропоновані ОСОБА_8 умови ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, погодився і 08.09.2025 за допомогою платіжного терміналу, що за адресою: м. Вінниця, вул. Є. Пікуса, 1а, здійснив перерахунок частини грошових коштів в сумі 5 000 грн та 09.05.2025 здійснив другу частину перерахунку суми в розмірі 13 700 грн, через відділення банку, що за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 47а на банківську карту НОМЕР_1 АТ «КБ «Глобус», яку попередньо йому повідомив ОСОБА_8 за допомогою мобільного додатку «Telegram».

Після цього ОСОБА_8 , 28.05.2025 за допомогою мобільного додатку «Telegram», домовився із ОСОБА_10 про особисту зустріч для передачі основної суми грошових коштів, а саме 6 000 дол. США та обговорення умов та способу незаконного переправлення через державний кордон України.

У подальшому, на виконання попередніх домовленостей, а саме отримання основної суми грошових коштів у сумі 6 000 дол. США, 28.05.2025 року ОСОБА_8 , володіючи інформацією про способи та порядок здійснення охорони державного кордону України, усвідомлюючи існування обмежень, щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, приблизно о 16:40 години, приїхав на домовлену попередньо адресу: м. Вінниця, вул. Хмельницьке Шосе, 96Г, де зустрівся із ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту.

У ході зустрічі, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 деталі виїзду його за кордон та провів інструктування щодо місця, часу, способу та інших деталей незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску після чого, останній передав в руки ОСОБА_8 грошові кошти у загальній сумі 6 000 дол. США (частина з яких згідно до ст. 273 КПК України являється імітаційними засобами), що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України, станом на 28.05.2025 становило 250 054 грн, у якості раніше обумовленої оплати за виконання комплексу дій з переправлення через державний кордон України. У подальшому, ОСОБА_8 затримали працівники правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів.

29.05.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені з корисливих мотивів.

Внесення клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 викликано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, не має стабільного законного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання, під загрозою застосування суворої міри покарання достовірно знаючи місця та способи незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Також ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, оскільки наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно не можна виключати ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідком, він може здійснювати на нього незаконний вплив, з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання останнім неправдивих показань. Крім того в ході смс-листування свідка із ОСОБА_8 останній наголошував, що працює ще із колом людей, які допомагають йому організовувати незаконний перетин державного кордону поза межами пропуску,

Саме тому, однією із цілей обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_8 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи.

Ураховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у організації незаконного перетину кордону з корисливих мотивів, при цьому сума отриманої неправомірної вигоди повинна була становити 6450 доларів США, що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України, станом на 28.05.2025 становило 268 754 грн., свідчить про наявність у нього фінансових можливостей, а тому, з метою виконання покладених на нього процесуальних обов`язків слідча просила визначити підозрюваному розмір застави вище максимальної межі, а саме 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 908 400 гривень.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2025 року - задоволено клопотання т.в.о. старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту затримання особи, тобто з 16:42 год. 28.05.2025. Установлено строк дії ухвали суду до 16:42 год. 27.07.2025 включно. Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-утриматись від спілкування із особами, які є свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

-здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Постановляючи рішення, слідчий суддя урахував: обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушень, його тяжкість, особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України,та неможливість їм запобігти застосуванням запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою. Разом з тим, слідчий суддя зауважив, що при розгляді клопотання прокурором не доведено наявності виключних випадків, які б дозволяли визначити заставу у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, тобто з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., за адресою його фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу слідчий суддя не надав об`єктивної оцінки доведеності та обґрунтованості підозри ОСОБА_8 вчиненні кримінального правопорушення. Крім цього, зазначає, що вказані у клопотанні слідчого ризики не знайшли свого обґрунтованого підтвердження у матеріалах кримінального провадження. Також зазначає, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Посилається на те, що при постановлені оскаржуваної ухвали слідчим суддею не було враховано те, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має постійне місце роботи приймальник-оператор у ТОВ «Fozzy Group», має постійне місце проживання, мешкає разом із сестрою, її чоловіком та сином, має батьків, тобто має міцні соціальні зв`язки, таким чином, у підозрюваного є соціально-стримуючі фактори.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисниця ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування, а в подальшому продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування та продовження запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. На переконання колегії слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався.

Як убачається з матеріалів провадження і встановлено слідчим суддею, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000577 від 16.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

29.05.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-Протоколом затримання ОСОБА_8 у ході якого, під час проведення обшуку затриманої особи, було виявлено та вилучено грошові кошти, отримані у якості оплати послуг з організації незаконного перетину державного кордону України;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив про обставини при яких ОСОБА_8 організовував незаконне переправлення державного кордону України та за яких обставин передавалися грошові кошти;

-протоколами оглядів;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, доводи захисту про необґрунтованість підозри колегія відхиляє, як такі, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Обставини кримінального провадження, які розслідуються відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області, свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя дійшов висновків про наявність обґрунтованої підозри можливої причетності ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Колегія з таким висновком слідчого судді погоджується і, відхиляючі доводи сторони захисту, зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, підтверджується зібраними на даному етапі досудового розслідування доказами.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. The United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Зрештою, як убачається з оскаржуваної ухвали слідчим суддею зазначено мотиви (з якими погоджується колегія суддів) щодо необґрунтованості заперечень сторони захисту, на які вона також посилалась в апеляційній скарзі, про необґрунтованість оголошеної підозри.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо відсутності існування ризиків, можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів зазначає наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ч.1 ст.177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії (ч.2 ст.177 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) і використовує суд для перевірки існування ризиків за ч.1 ст.177 КПК у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Так, перевіряючи висновки слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, таких як переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на учасників цього кримінального провадження, колегія суддів у межах доводів апеляційної скарги встановила належне та детальне обґрунтування існування кожного із зазначених ризиків у оскаржуваній ухвалі.

Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування, при цьому таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права. Співставлення можливих негативних для підозрюваного ОСОБА_8 наслідків переховування у невизначеному майбутньому із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Наведена обставина особливо підвищує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Вказане твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у рішенні «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria) від 26 червня 2001 року, §80, 81, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, однак, тяжкість обвинувачень сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів запобіжного ув`язнення.

Окрім того, ОСОБА_8 інкримінується організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а тому останній може безперешкодно залишити територію України, оскільки йому відомі й інші способи та люди, які можуть допомогти незаконно перетнути державний кордон.

Відтак, тяжкість можливо скоєного злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження, особисті обставини підозрюваного та тяжкість можливого покарання в сукупності дають суду підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування або/та суду, а тому слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку щодо його існування на даному етапі кримінального провадження.

В обґрунтування наявності ризику незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні колегія суддів звертає увагу зокрема на те, що інкримінований підозрюваному злочин ймовірно вчинений ним у співучасті з іншими особами, можливе залучення яких відбувалося саме підозрюваним, що дозволяє координувати свої дії та показання з такими особами, впливаючи на зміст, характер та обсяг їх показань та процесуальної поведінки.

До того ж, при оцінці існування цього ризику колегія суддів виходить із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ураховуючи наведене колегія суддів переконана в існуванні загрози того, що ОСОБА_8 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, може здійснювати на них вплив з метою спонукання їх до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо його можливої участі у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності.

На переконання колегії суддів, досліджені під час судового засідання ризики з урахуванням особистих характеристик підозрюваного свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Колегія суддів також зазначає, що ймовірно вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч.3 ст.332 КК, у якому він підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження наявні передбачені ч.1 ст.177 КПК ризики, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, ураховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п.1-5 ч.1 ст.177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні цього питання суд виходить з того, що інші менш суворі запобіжні заходи не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, встановлені ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що на цьому етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим ризикам.

До того ж, у цьому провадженні тримання під вартою підозрюваного не є для нього безальтернативним запобіжним заходом, адже передбачає в якості альтернативи заставу.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має постійне місце роботи приймальник-оператор у ТОВ «Fozzy Group», має постійне місце проживання, мешкає разом із сестрою, її чоловіком та сином, має батьків, тобто має міцні соціальні зв`язки, ураховані апеляційним судом, проте такі не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді. Крім того, вказані обставини не стали стримуючим фактором для підозрюваного ОСОБА_8 від вчинення інкримінованих йому стороною обвинувачення незаконних дій.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи сторони захисту, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі та висловленими стороною захисту під час апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 404, 405, 407, 409, 412, 532 КПК апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4