Справа № 461/2721/25
Провадження № 1-кс/461/4340/25
УХВАЛА

09.07.2025 року,слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 09.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із вказаним клопотанням, яке мотивує тим, що ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими в ході досудового розслідування особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.03.2025, усвідомлюючи можливості незаконного збагачення внаслідок задоволення попиту на незаконний перетин кордону України громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які не мають права на безперешкодний виїзд за межі України, здійснював пошук вказаних осіб, з корисливих мотивів, та вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 28.03.2025 близько 12:04год. ОСОБА_4 в ході телефонної розмови по месенджеру «WhatsApp» із ОСОБА_5 повідомив останньому про те, що він разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами зможе допомогти в організації переправлення його через державний кордон України до країн Європейського Союзу через пункт пропуску в Закарпатській області.

В подальшому, 29.03.2025 реалізуючи свій спільний з невстановленими досудовим розслідуванням особами злочинний умисел, під час телефонної розмови по месенджеру «WhatsApp» із ОСОБА_5 , домовився про зустріч із ним у кафе «Хінкальня» ТОЦ «Fabrik», що за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45.

Так, цього ж дня близько 12.06год. гр. ОСОБА_4 , перебуваючи у кафе «Хінкальня» ТОЦ «Fabrik», що за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45, під час особистої зустрічі із гр. ОСОБА_5 , повідомив та запропонував останньому варіанти та шляхи незаконного перетину через державний кордон України, та про вартість його послуг, яка становитиме 15 000 доларів США, половину з яких ОСОБА_5 може передати йому наперед як завдаток за виготовлення документів у сумі 7500 доларів США, іншу половину ОСОБА_5 має мати у день при зустрічі та організації незаконного його переправлення, або всю суму одразу в той же день перетину державного кордону. Разом з тим, зазначив, що якщо варіант по половині вартості, то хтось з довірених людей має знаходитися на території м.Львова щоб віддати другу половину грошей після перетину гр. ОСОБА_5 державного кордону України. Разом з тим, під час зустрічі ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_5 про те, що він організує транспортний засіб, довірену особу, яка безперешкодно доставить ОСОБА_5 до Закарпатської області, зокрема до « ОСОБА_6 », де в подальшому йому невстановлені досудовим розслідуванням особи нададуть безкоштовне житло на 2 дні, після чого ОСОБА_5 незаконно переправить через державний кордон України через один із пунктів пропуску Закарпатської області. Окрім цього, повідомив ОСОБА_5 , що йому необхідно мати закордонний паспорт із собою, а «Резерв +» він йому забезпечить щоб ОСОБА_5 не провіряли ТЦК та СП, при цьому зазначив, щоб ОСОБА_5 скинув йому у месенджер «WhatsApp» фото паспорта громадянина України.

Надалі, 09.04.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій спільний з невстановленими досудовим розслідуванням особами злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України, в ході телефонних розмов приблизно о 10:00год. та 18:00год. по месенджеру «WhatsApp» із ОСОБА_5 , повідомив останньому про те, що він готовий до поїздки, та те, що він узгодив всі деталі незаконного перетину у Закарпатській області із невідомими особами, і він особисто зможе наступного дня забрати ОСОБА_5 на своєму транспортному засобі та безперешкодно доправити його до Закарпатської області, зокрема до « ОСОБА_6 », де в подальшому його заберуть невідомі особи та незаконно переправить через державний кордон України.

В подальшому, 10.04.2025 близько 12.00год. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 по месенджеру «WhatsApp» та повідомив останнього, щоб він очікував його у місці їхньої заздалегідь обумовленої зустрічі, зокрема на території готелю «Гелікон», що за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 230, куди він приїде за ним та на своєму транспортному засобі близько кінця дня та безперешкодно доправить його до Закарпатської області.

Так, 10.04.2025 близько 17.30год. ОСОБА_5 , перебуваючи у кафе «Мід Бар», що на території готелю «Гелікон», що за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 230, очікував транспортний засіб, який організував ОСОБА_4 , та самого ОСОБА_4 , по приходу якого останній запропонував ОСОБА_5 замовити шашлик, де в подальшому в ході розмови із ОСОБА_5 за столом у вказаному кафе повідомив останнього та надав ОСОБА_5 поради, вказівки та усні гарантії щодо можливості незаконно перевезення його через пункт пропуску державного кордону України на територію країн Європейського Союзу на транспортному засобі, який ОСОБА_4 забезпечить йому, за що отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 5000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на вказану дату становить 208405 гривень, після чого протиправна діяльність ОСОБА_4 була припинена правоохоронними органами, а вищевказані грошові кошти вилучено.

Прокурор вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є необхідність в продовженні дії обов`язків відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання клопотання без його участі. Клопотання підтримав та просив задовольнити повністю.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились. Подали до суду заяву про слухання клопотання без їхньої участі. Проти задоволення клопотання не заперечували.

Слідчий суддя, дослідивши подане клопотання, врахувавши думку учасників провадження, дійшов до висновку про необхідність його задоволення враховуючи наступне.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 09.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

11 квітня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні в незаконному переправленні особи через державний кордон України вказівками, наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Керівником Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону строку досудового розслідування продовжено до трьох місяця, тобто до 11.07.2025, включно.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.07.2025 року було продовжено строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців, тобто до 11.09.2025, включно.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.04.2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб з альтернативою внесення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн. з покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Вказану заставу підозрюваним було внесено.

05.06.2025 ухвалою Галицького районного суду м. Львова продовжено строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 11.07.2025 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Частиною 3 ст. 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Враховуючи зазначені положення закону, слідчий суддя при вирішенні питання про продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, має встановити: 1) обставини які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків; 2) обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, якою на підозрюваного покладено ряд обов`язків, визначених п. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність підозрюваного до його вчинення вірогідною та достатньою для продовження застосування відносно нього запобіжного заходу.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний своїми діями (бездіяльністю), про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу вже було вирішено питання обґрунтованості підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з якими погоджується слідчий суддя і на момент розгляду вказаного клопотання.

Метою продовження строку покладених на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є запобігання можливим спробам останнього вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в повному обсязі доведене існування ризиків, а саме:

- ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду. Про існування вказаного ризику свідчить те, що у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна і це може стимулювати підозрюваного до втечі, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин підозрюваний може незаконно перетнути державний кордон України, так як є обізнаний у способах та методах його перетину;

- ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Цей ризик обґрунтовується тим, що на даний час органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх речей та документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

- ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

За такого, вирішуючи питання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя виходить з того, що на даний момент ризики, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому саме такі мінімальні обов`язки, які покладені на підозрюваного, можуть запобігти цим ризикам.

Керуючись ст. ст. 182,183,194,199 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити на два місяці, тобто до 09 вересня 2025 року, строк дії обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.04.2025 року на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід та/або накладене грошове стягнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1