Справа № 643/6049/25
Провадження № 1-в/643/124/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

представника органу пробації: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, засудженого 19 червня 2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком згідно ст. 75 КК на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло подання Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_4 , засудженого 19 червня 2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком згідно ст. 75 КК на 2 роки.

Обґрунтовуючи подання орган пробації посилається на необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, оскільки невиконання засудженим визначених законом та покладених на нього судом обов`язків щодо явки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації свідчать про небажання ОСОБА_4 стати на шлях виправлення.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 4273-IX від 26.02.2025 змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова.

У судовому засіданні представник органу пробації подання підтримав та просив суд задовольнити його.

Засуджений проти задоволення подання заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що він не ухиляється від явки до органу пробації у встановлені дні. Разом з цим, зазначив, що він лише двічі не з`явився на реєстрацію до органів пробації, оскільки перший раз він доглядав за своєю малолітньою дитиною, а вдруге переплутав дні явки.

Прокурор подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Разом з цим, прокурор зазначив, що проти задоволення подання заперечує у зв`язку з відсутністю підстав для скасування такого звільнення від відбування покарання через відсутність, зокрема, ознак злісного небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути подання за відсутності прокурора.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що подання органу пробації не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК та йому призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підстав ст. 75 КК звільнено від відбування призначено покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України суд звільняє засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З положень ч. 3 ст. 166 КВК України вбачається, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно з ч. 3 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Порядок та умови відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, регламентується Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим наказом МЮУ від 29.01.2019 № 272/5 (далі - Порядок).

Абзацом 2 п. 2 Параграфу 3 Розділу IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, затвердженого Наказом Мін`юста України від 29.01.2019 №272/5 (далі Порядок) встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8глави 2 розділу IV цього Порядку.

Абзац 4 зазначеного вище пункту 2 Параграфу 3 Розділу IX Порядку визначає, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

При цьому, п. 3 зазначеного Параграфу 3 Розділу IX Порядку зазначає, що у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 ст. 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів особової справи № 153/2024 вбачається, що 21.08.2024 року уповноваженою особою органу пробації зроблено виклик, відповідно до якого, ОСОБА_4 необхідно з`явитися до уповноваженого органу з питань пробації 30.08.2024 року о 09:00 год. у зв`язку з вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 року.

02.09.2024 року засуджений ОСОБА_4 прибув до Салтівського районного відділу з питань пробації та надав письмові пояснення, згідно яких засуджений пояснює, що 30.08.2024 року не міг з`явитись до органу пробації, оскільки він був на роботі.

Разом з цим, 02.09.2024 року уповноваженою особою органу пробації було винесено постанову про встановлення днів явки засудженого на реєстрацію 2, 3, 4 вівторок кожного місяця, про що ОСОБА_4 був ознайомлений під розписку.

У подальшому, постановою від 08.10.2024 року дні явки засудженого було змінено на кожен третій вівторок кожного місяця, про що ОСОБА_4 був ознайомлений під розписку.

Згідно листка реєстрації, спочатку засуджений належним чином виконував покладені на нього обов`язки, однак 24.09.2024 року до органу пробації не з`явився.

27.09.2024 року засуджений надав письмові пояснення, згідно яких він не з`явився на реєстрацію 24.09.2024 року, оскільки він перебував на роботі.

Також засуджений не з`явився на реєстрацію 15.04.2025 року, оскільки переплутав дату реєстрації.

У даному випадку, обґрунтовуючи необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, орган пробації посилається на те, що невиконання засудженим визначених законом та покладених на нього судом обов`язків, свідчить про небажання ОСОБА_4 стати на шлях виправлення.

Дійсно, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений не з`являвся на реєстрацію у визначені йому дні до органу пробації 24.09.2024 року та 15.04.2025 року, однак після цього надав уповноваженій особі такого органу письмові пояснення про причини неявки, а тому вказані обставини самі по собі не можуть свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Враховуючи доводи засудженого щодо причин неявки на реєстрацію 24.09.2024 року та 15.04.2025 року суд вважає, що направлення засудженого для реального відбування покарання за таких обставин буде неспіврозмірним характеру вчинених ним порушень, не відповідає засадам гуманізму та порушить справедливий баланс між його правами і свободами та захистом інтересів держави і суспільства.

За таких обставин, подання органу пробації задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні подання Салтівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання за вироком Фрунзенкського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 у справі № 645/1119/24 відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1