ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8571/24
провадження № 1-кп/753/913/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000245 від 26.03.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, уродженця с. Снов`янка Чернігівського

району Чернігівської області, який проживає

за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 29 квітня 2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000245 від 26.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року для розгляду цього кримінального провалдення визначено головуючу суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду 09 грудня 2024 року вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Наразі в цьому кримінальному провадженні триває стадія дослідження письмових доказів.

24 квітня 2025 року під час судового засідання захисником ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Узагальненні вимоги заявленого клопотання

Сторона захисту вважає за доцільне отримати доступ до документів щодо відвідування потерпілим ОСОБА_7 приміщення ДБР у проміжок часу 2023 році. Захисник вказував, що під час ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України з матеріалами кримінального провадження № 0000245 від 26.03.2024, стороною захисту встановлено як деякі матеріали цього кримінального провадження містять суттєві та взаємовиключні протиріччя та потребують додаткової перевірки з метою формування правової позиції щодо захисту при судовому розгляді.

Захисник із посиланням на Правила організації пропускного режиму на території Державного бюро розслідувань, затверджених наказом Державного бюро розслідувань № 38 від 05.02.2020, вказував, що для входу на територію ДБР відвідувачів оформлюється одноразова перепустка, для разового відвідування ДБР, для оформлення якої подається заявка підрозділу охорони. Також на територію ДБР без оформлення перепустки мають право відвідувачі з усного або письмового дозволу із відповідним записом у журналі обліку відвідувачів.

Захисник переконував, що виникла необхідність у перевірці перебування потерпілого ОСОБА_7 у приміщеннях (на території) Державного бюро розслідувань за адресами: м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 15, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26 та м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26Б, 09.08.2023, 22.08.2023, 24.08.2023, 01.09.2023 року, 02.09.2023 року, 15.09.2023, 20.09.2023, 05.10.2023, 05.12.2023 року та 22.12.2023.

У зв?язку із чим, з метою реалізації права на захист, закріпленим ст. 93 КПК України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», шляхом отримання та перевірки відповідних даних, а саме перебування ОСОБА_7 у приміщеннях (на території) ДБР за вказаними адресами та датами, стороною захисту 23.04.2024 направлено адвокатський запит на адресу відомства.

Проте, сторона захисту також стверджувала, що у такий спосіб одержати запитувані речі і документи не вдалося, адже відповіді на адвокатський запит від 03.05.2024, керівником управління ГСУ ДБР ОСОБА_8 у наданні запитуваних відомостей та документів відмовлено.

Як додатковий аргумент на підтвердження про необхідність отримання вказаних відомостей, захисник пояснив, що підписи ОСОБА_7 на наданих суду документах виконані різними особами, що є підставою цілком обґрунтованих сумнівів щодо його перебування у приміщеннях ДБР під час проведення слідчих та процесуальних дій за його участю. При цьому про вказані протиріччя у документах стороні захисту стало відомо лише під час підготовчого судового засідання, а тому такий доступ не міг бути здійснений під час досудового розслідування.

Захисник переконував, що отримання тимчасового доступу до документів, зазначених у клопотанні, дозволить підтвердити або спростувати відомості, зазначені у матеріалах кримінального провадження, і будуть використані як докази стороною захисту при доведенні перед судом своєї правової позиції із захисту обвинуваченого ОСОБА_6 .

Позиції сторін

Захисник ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання у повному обсязі із підстав, які викладені у ньому.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримали вимоги заявленого клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 погодився із позицією своїх захисників.

Прокурор ОСОБА_3 у цілому не заперечувала проти задоволення цього клопотання, однак вказала, що, на її думку, запитувані стороною захисту відомості не мають доказового значення, оскільки факт перебування потерпілого ОСОБА_7 у приміщеннях ДБР не може викликати сумнівів. Прокурор також зазначила, що з ОСОБА_7 у цей період дійсно проводилися передбачені КПК України процесуальні дії, тому, на її переконання, отримання запитаної інформації не надасть стороні захисту жодних нових даних або таких, що могли б вплинути на правову оцінку доказів у цьому кримінальному провадженні.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Положення закону, якими суд керувався

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 333 КПК України регулює порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження та проведення слідчих (розшукових) дій під час судового провадження. Відповідно до ч. 1 цієї статті заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом. Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 5 частини 2 статті 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей і документів.

Положеннями частин 1, 2 ст. 132 КПК України, у контексті застосування в цьому кримінальному провадженні, визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали суду. При цьому для оцінки потреб судового розгляду, з точки зору права сторони захисту, суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Також під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5, 6 ст. 132 КПК України).

Частиною 1 статті 160 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів. Тимчасовий доступ до речей і документів, згідно з ч. 1 ст. 159 КПК України полягає в наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Водночас тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали суду.

Вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів встановлені ч. 2 ст. 160 КПК України, та цих вимог захисник дотримався не у повній мірі.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Мотиви суду

У клопотанні захисник обґрунтував необхідність отримання інформації про фактичне перебування ОСОБА_7 у приміщеннях ДБР у конкретні дати впродовж 2023 року.

На думку захисту, такі відомості є важливими для перевірки обставин, пов`язаних із взаємозапереченнями в матеріалах кримінального провадження, та можуть мати істотне значення для підтвердження або спростування обраної лінії захисту, зокрема щодо участі ОСОБА_7 у слідчих діях у зазначені дні.

Суд також бере до уваги доводи сторони захисту про те, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження було виявлено візуально помітні розбіжності у підписах, виконаних від імені потерпілого ОСОБА_7 , у різних процесуальних документах. Зазначена обставина, на думку захисника, може свідчити про можливу фальсифікацію частини матеріалів або виконання підписів сторонніми особами, що, у свою чергу, може вплинути на допустимість доказів та законність слідчих дій.

Суд додатково встановив, що сторона захисту вичерпала інші способи отримання відповідної інформації зокрема, надсилала адвокатські запити, на які отримала відмову.

З огляду на це, отримання об`єктивної інформації щодо фактичного перебування ОСОБА_7 у приміщеннях ДБР у конкретні дати, зокрема через журнали відвідування, є важливим і необхідним для перевірки достовірності змісту та автентичності оформлення окремих процесуальних документів.

Така обставина, у поєднанні з іншими аргументами сторони захисту, обґрунтовує необхідність тимчасового доступу до запитуваної інформації, у межах розумного обсягу, визначеного судом.

Водночас, з огляду на обсяг запитуваної інформації, суд вважає за доцільне надати дозвіл лише на тимчасовий доступ до інформації щодо відвідування ОСОБА_7 приміщень ДБР у чітко визначені дати, які зазначені у клопотанні, оскільки оцінюючи співмірність втручання у документообіг режимної установи, суд вважає за необхідне обмежити обсяг тимчасового доступу лише тими даними, які є безпосередньо релевантними для перевірки процесуальної позиції захисту. Зокрема, інформація щодо реального факту перебування ОСОБА_7 у приміщеннях ДБР у визначені дати, зафіксована у відповідних журналах обліку відвідувачів або електронних системах контролю доступу, є достатньою та пропорційною меті, задекларованій у клопотанні.

Натомість документи, на підставі яких формувались заявки для оформлення перепусток мають опосередковане значення, не підтверджують безпосереднього перебування особи у приміщенні та містять службову інформацію, яка не має прямого стосунку до предмета доказування у цьому кримінальному провадженні. Надання доступу до таких документів створювало б надмірне та необґрунтоване втручання у внутрішню діяльність правоохоронного органу, що суперечить засадам розумності та співмірності, передбаченим положеннями КПК України.

Суд також враховує, що заявлені у клопотанні документи, зокрема, інформація про відвідування ОСОБА_7 приміщень ДБР у визначені дати з об`єктивних підстав можуть перебувати у володінні саме цього органу. Зміст клопотання, а також характер зазначених даних дають підстави вважати, що відповідна інформація, найімовірніше, міститься у внутрішніх журналах, системах обліку або архівах ДБР, і саме цей орган може забезпечити її надання.

Відтак, ознака перебування запитуваних відомостей у фактичному володінні відповідної установи вважається судом підтвердженою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає частковому задоволенню в межах, необхідних для досягнення мети кримінального провадження та забезпечення права на захист.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 164 КПК України, за загальним правилом, строк дії ухвали про надання тимчасового доступу до речей та документів не може перевищувати двох місяців із дня її постановлення.

У клопотанні захисник ОСОБА_5 не зазначав про строк, який необхідний стороні захисту для виконання цієї ухвали. З огляду на обсяг матеріалів, тимчасовий доступ до яких надається стороні захисту цією ухвалою, та зважаючи на стадію кримінального провадження, установлення строку дії ухвали у два місяці є необхідним для здійснення відповідного тимчасового доступу, з урахуванням завантаженості сторони захисту та інтересів правосуддя.

Крім цього, суд зазначає про те, що захисник ОСОБА_5 внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язаний надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.

Керуючись статтями 132, 159, 162, 163, 164, 290, 322, 333 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Надати дозвіл адвокату ОСОБА_5 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1, видане Радою адвокатів Київської області 08.10.2019 року) тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні Державного бюро розслідувань (адреса: 01032, м. Київ, вул. Симина Петлюри, буд. 15) а саме: інформації щодо відвідування ОСОБА_7 приміщеннь Державного бюро розслідувань за адресами: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15; м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26Б, у наступні дати: 09.08.2023; 22.08.2023; 24.08.2024; 01.09.2023; 02.09.2023; 15.09.2023; 20.09.2023; 05.10.2023; 05.12.2023; 22.12.2023.

Роз`яснити адвокату ОСОБА_5 , що він зобов`язаний надати доступ до матеріалів, отриманих внаслідок наданого йому за дорученням суду тимчасового доступу до матеріалів, учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, та надати їх суду у п`ятиденний строк.

Строк дії цієї ухвали складає два місяці з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9