УХВАЛА

01.09.2025 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах власника майна ТОВ «ДАТАВЕБ СОЛЮШЕНС», на бездіяльність прокурора з приводу неповернення тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2025 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , поданої в інтересах власника майна ТОВ «ДАТАВЕБ СОЛЮШЕНС», на бездіяльність уповноваженого прокурора Печерської окружної прокуратури м.Києва з приводу неповернення тимчасово вилученого майна ТОВ «ДАТАВЕБ СОЛЮШЕНС», вилученого під час обшуку 07.08.2025 за адресою: м.Київ, вул.Князів Острозьких, буд.23, поверх 4, в межах кримінального провадження №0001598 від 07.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається заявнику, якщо скарга подана після закінчення десятиденного строку, і слідчий суддя за клопотанням заявника не знайде підстав для поновлення процесуального строку.

Представник власника майна у скарзі зазначив, що тимчасове вилучення майна відбулося під час обшуку 07.08.2025, на якому він був присутнім.

Згідно ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.6 ст.173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

З огляду на викладені норми, представник власника майна мав оскаржити наведену бездіяльність прокурора в період з 09.08.2025 по 19.08.2025. Разом з тим, адвокат звернувся за захистом порушеного права лише 01.09.2025, тобто з пропуском процесуального строку.

При цьому представник власника майна у скарзі не порушує питання про поновлення процесуального строку із поясненням причин, яка непереборна сила заважала вчасному зверненню до слідчого судді за захистом прав.

До того ж, адвокатом не наведено, чому скаргу подано саме до Київського районного суду м.Одеси, який правоохоронний орган здійснюватиме досудове розслідування названого кримінального провадження тощо.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавиться провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (постанова ВП ВС від 12.06.2024 у справі №756/11081/20).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304 і 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути адвокату ОСОБА_2 скаргу разом з усіма доданими до скарги документами.

Копію ухвали слідчого судді направити адвокату ОСОБА_2 не пізніше наступного дня після її постановлення.

Роз`яснити адвокату ОСОБА_2 , що він відповідно до ч.7 ст.304 КПК України не позбавлений права на повторне звернення до слідчого судді з цим же питанням в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1