Номер провадження: 11-сс/813/81/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

заявника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2024 року про відмову у задоволені скарги на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_8 від 13 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000080, внесеного до ЄРДР від 19 січня 2024 року, -

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 13 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000080, внесеного до ЄРДР від 19 січня 2024 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні були виконанні всі необхідні слідчі дії і встановлені всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, за результатами яких, було встановлено відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 КК України, оскільки в ході досудового розслідування не було встановлено об`єктивних підстав для повідомлення будь-яким особам про підозру.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, а слідчим суддею порушено норми процесуального права. Так, невідповідність висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи полягає у тому, що слідчий суддя, всупереч п.18 ч.1 ст.3, ч.1 ст.306, п.1 ч.2 ст.307 КПК України, не звернув увагу на істотні порушення, які допущені слідчим при досудовому розслідуванні вказаного кримінального провадження, наслідком чого стало прийняття незаконного рішення про закриття кримінального провадження.

На підставі наведеного апелянти просять скасувати оскаржувану ухвали та постановити нову, якою задовольнити скаргу та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду.

Заявник ОСОБА_6 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави .

На підставі вимог частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 91 КПК України містить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог ст. 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилася не перевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а за частиною 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) cуб`єкт; 4) суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

На слідчого суддю, у порядку передбаченому КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

У разі встановлення неправомірності рішення слідчого про закриття кримінального провадження, належним способом захисту є скасування вказаного рішення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши постанову слідчого та проаналізувавши доводи скарги, апеляційний суд доходить висновку про належне виконання органом досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону та вжиття всіх необхідних заходів для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження № 0000080, які надані до апеляційного суду, що на виконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2024 року, 19 січня 2024 року було внесено до ЄРДР відомості за № 0000080, викладені у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Із змісту заяви ОСОБА_6 , убачається, що останній просив притягнути до кримінальної відповідальності уповноважених осіб Головного слідчого управління, Офісу Генерального прокурора, слідчого управління Національної поліції в Одеській області та Одеської обласної прокуратури, які здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000422.

За наслідками досудового розслідування слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_9 постановою від 13 вересня 2024 року закрито кримінальне провадження № 0000080, внесене до ЄРДР від 19 січня 2024 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Рішення про закриття провадження обґрунтувала тим, що під час досудового розслідування було допитано у якості свідків слідчого ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 (а.к.п.114-121) та прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 (а.к.п. 101-104) з приводу обставин, викладених у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень, а також отримано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000422.

Допитані особи пояснили, що кримінальне провадженні № 0000422 від 19.03.2021 року, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 3 чт. 368 КК України, було розпочате на підставі заяви ОСОБА_6 , згідно якої голова ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 вимагав від нього, як представника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 5 % статутного капіталу вказаного Товариства,, за прийняття рішення про передачу в довгострокову оренду нерухомого майна та земельних ділянок, які знаходяться у комунальній власності ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свою чергу, під час досудового розслідування, зокрема, з показань свідка ОСОБА_13 (директор ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») та за результатами проведених негласних слідчих розшукових дій, жодним чином не підтвердився факт вимагання з боку ОСОБА_12 , а саме вчинення посадовими особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » дій, щодо передачі на його або підконтрольним йому особам частину статутного капіталу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а навпаки, саме ОСОБА_6 здійснювалися повідомлення ОСОБА_12 про намір здійснити такі дії.

З аналізу наведених ОСОБА_6 у заяві про кримінальні правопорушення відомостей, показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та дослідження матеріалів кримінального провадження № 0000422, слідчий дійшов висновку, про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Перевіривши скаргу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість та законність постанови слідчого, прийнятої за результатами всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді та відхиляє доводи апеляційної скарги з таких причин.

Так, частиною 1 статті 396 КК України передбачена відповідальність за заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Об`єктом злочину є діяльність суду, органів досудового слідства та дізнання з своєчасного виявлення, присікання та розкриття злочинів.

Об`єктивна сторона злочину полягає у заздалегідь не обіцяному приховуванні тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Таке приховування передбачає приховування злочинця, слідів злочину, засобів та знарядь вчинення злочину, факту придбання або збуту майна, здобутого в результаті його вчинення, легалізації (відмивання) грошових коштів та іншого майна, здобутих злочинним шляхом. Способами приховування можуть, зокрема, бути надання злочинцю сховища, транспортних засобів, знищення слідів злочину, перенесення знарядь злочину в інше місце, зміна зовнішнього вигляду злочинця, забезпечення злочинця підробленими документами. Якщо спосіб приховування сам по собі є злочинним, він потребує самостійної кримінально-правової оцінки.

Склад цього злочину утворює приховування лише тяжкого або особливо тяжкого злочину. Злочин вважається закінченим з моменту вчинення дій, що спрямовані на приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом При цьому особа не обов`язково повинна знати, що приховує саме тяжкий чи особливо тяжкий злочин, - вона повинна усвідомлювати фактичні обставини вчиненого діяння, яке за законом визнається тяжким чи особливо тяжким злочином.

Обґрунтовуючи свою заяву про злочин, ОСОБА_6 посилався на те, що службові особи, які здійснювали досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000422, навмисно порушили вимоги п.3 ч.1 ст. 276 та ч.1 ст. 278 КПК України (а.к.п. 22), що свідчить про приховування злочину, а відповідно і наявність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Разом з цим, жодних об`єктивних даних на підтвердження усіх складових ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, не вбачається, а всі зазначені ОСОБА_6 обставини фактично зводяться до незгоди із прийнятими слідчим процесуальними рішеннями в рамках кримінального провадження № 0000422, а не з встановленими обставинами справи чи неповнотою досудового розслідування № 0000080.

Апеляційний суд звертає вагу, що відповідно до ч.1 ст.37, ч.5 ст.40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється. Тобто в рамках кримінального провадження слідчий, прокурор вправі самостійно приймати процесуальні рішення.

У свою чергу, діюче кримінальне процесуальне законодавство передбачає інший порядок захисту прав сторін кримінального провадження, від незаконних чи необґрунтованих рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, шляхом їх оскарження до суду, а тому ці дії не тягнуть за собою кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000422, заявник ОСОБА_6 реалізував своє право та у визначеному кримінальним процесуальним законодавством порядку, оскаржив до слідчого судді постанову слідчого ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 29 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000422, яка ухвалою слідчого судді від 05 серпня 2024 року скасована (справа № 947/22575/24, провадження 1-кс/947/9666/24), тобто досудове розслідування триває.

У свою чергу, посилання у скарзі на неповноту досудового розслідування фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення є недостатнім. Зібраним даним в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку як окремо, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2024 року про відмову у задоволені скарги на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_8 від 13 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000080, внесеного до ЄРДР від 19 січня 2024 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3