УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , під час розгляду клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001308 від 04.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчими слідчого управління ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001308 від 04.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.146 КК України.

Під час досудового розслідування, За результатами проведених слідчих дій, негласних слідчих (розшукових) дій та розшукових заходів достеменно встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

11.07.2025 слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

15.07.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку виявлено та вилучено майно, а саме:

-мобільний телефон «iPhone 16 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ;

-оригінал договору на отримання платних реабілітаційних послуг від 07.10.2023 на 1 арк.;

-оригінал договору на отримання платних реабілітаційних послуг від 04.11.2023 на 1 арк.;

-оригінал договору на отримання платних реабілітаційних послуг від 25.10.2023 на 1арк.;

-оригінал добровільное согласие родителей участников программы ГО «Наркологический Центр Друге Дихання+» від 25.10.2023 на 2 арк.;

-виписку з ЄДР ГО «Наркологічний центр Друге Дихання+» на

2 арк.;

-оригінали согласия на участие в реабалитационной программе у кількості 24 арк. ( 24 прим.)

-оригінали документів Персональні дані клієнта на 12 арк. (12 прим.);

-рецепти Кабінет психотерапії «Надія» на ім`я третіх осіб на 5 арк.;

-оригінал договору оренди приміщення від 07.07.2025 на 3 арк.;

-грошові кошти 42 купюри номіналом по 100 доларів США;

-мобільний телефон «iPhone XR», сім-карта НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 ;

-мобільний телефон «Samsung» (вимкнений) білого кольору;

-сім-карту «Київстар» НОМЕР_7 ;

-сім-карту «Vodafone» НОМЕР_8 ;

-банківську карту «Monobank» НОМЕР_9 ;

-банківську карту «Приватбанк» НОМЕР_10 ;

-банківську карту «Raiffeisen» НОМЕР_11

-посвідчення водія № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, вищевказані документи та майно було визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову від 15.07.2025, оскільки інформація, яка зазначена у вилучених документах, в подальшому може бути використана як доказ у вказаному кримінальному провадженні, може підтвердити або спростувати причетність вищевказаних осіб до вчинення кримінальних правопорушень, а тому мають значення речових доказів.

У вилучених мобільних телефонах, які належать ОСОБА_4 , може міститься інформація, яка має значення для досудового розслідування, а саме наявність переписок між особами, які працюють у реабілітаційному центрі «Друге Дихання», в групах або в окремих чатах, мобільні з`єднання з родичами осіб, яких утримують в центрі.

Прокурор у клопотанні зазначає, що грошові кошти могли бути отримані від зайняття протиправною діяльністю, а саме незаконного позбавлення волі осіб, яке полягало у поміщенні наркозалежних осіб до реабілітаційного центру «Друге Дихання» та їх перебування у такому центрі, за що близькі родичі здійснювали оплату шляхом перерахування грошових коштів на банківські картки або готівкою особисто ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Окрім цього, останні могли розподіляти між собою грошові кошти, отримані від протиправної діяльності, шляхом їх переказу один одному на банківські картки, що має значення для вказаного кримінального провадження.

Крім того слід зазначити, що в ході документування злочинної діяльності, проведено негласні слідчі (розшукові) дії відносно осіб, які причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, в тому числі відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , в порядку ст. 263 КПК України, з яких вбачається, що зазначені особи пов`язані спільною протиправною діяльністю, яка полягає у організації «виїздів», з метою «оперативного поміщення» осіб до реабілітаційного центру застосування фізичної сили та насильне поміщення до центру; обміні даними стосовно «пацієнтів» та вказівок щодо їх лікування та поводження з ними; введенні в оману родичів щодо дійсних намірів стосовно осіб, які перебувають в центрі.

Також, проведено негласну слідчу (розшукову) дію в порядку ст.270 КПК України за адресою розташування реабілітаційного центру «Друге Дихання», а саме: місто Одеса, вулиця Жоліо-Кюрі, 32, якою підтверджено факти незаконного позбавлення волі осіб, які полягають у примусовому поміщенні осіб до реабілітаційного центру.

На підставі зібраних доказів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 15.07.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України.

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених письмово та розглянути у його відсутності.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 надала письмові запереченя в яких зазначила, що клолпотання прокурора грунтується виключно на припущеннях, вилучені під час обшуку грошові кошти належать матері підозрюваного ОСОБА_11 , яка проживає за тією ж адресою. Зауважила, що вказані грошові кошти ОСОБА_11 отримала від продажу квартири АДРЕСА_2 , надала копію договору купівлі-продажу. Зазначила, що вказані грошові кошти є заощадженнями ОСОБА_11 , які вона відкладала для свого лікування, оскільки є інвалідом третьої групи. Зазначила, що органом досудового розслідування не доведено, що вилучені грошові кошти отримані підозрюваним в результаті здійснення кримінально-протиправних дій. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні клопотання та розглянути у її відсутності власника майна та його представника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення з додатками захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з клопотання та доданих матеріалів, останнє не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке: прокурором в клопотанні не було наведено відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене під час обшуку за фактичним місцем мешкання ОСОБА_4 , посилання його причетності до кримінального провадження №0001308 від 04.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.146 КК України, джерела походження вилучених грошових коштів та, як наслідок, його відповідність критеріям передбаченим ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

Крім того, прокурором не доведено необхідності накладення арешту на вилучене посвідчення водія № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його відношення до предмету розслідування кримінального провадження №0001308 від 04.10.2024.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання прокурора не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності в клопотанні належного обґрунтування підстав та мети для накладення арешту.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що 18.07.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси вказане клопотання вже поверталося прокурору для усунення недоліків, саме з цих підстав, однак останні не були усунуті.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001308 від 04.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.146 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1