У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000454 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурахівка Березнегуватського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2025 року ОСОБА_7 засуджений за:

- ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього особистого майна;

- ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього особистого майна.

Запобіжний захід у вигляді застави залишено без змін, до набрання вироку законної сили.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбування покарання час затримання та перебування під вартою з 21.11.2024 до 25.11.2024 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, в сумі 27 458,55 грн.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, шляхом пом`якшення покарання з урахуванням положень ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник, не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його вини у вчиненні кримінальних правопорушень вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого.

На думку захисника, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не достатньо враховано особу обвинуваченого, який не становить підвищеної суспільної небезпеки, позитивно характеризується, раніше не судимий, вчинене кримінальне правопорушення не носить насильницького характеру, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та наявні підстави для застосування при призначенні покарання положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Узагальнена позиція інших учасників провадження

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, а вирок залишити без змін. Вважає, необґрунтованими твердження захисника про неврахування судом відомостей про особу обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, а саме те, що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся та співпрацював зі слідством, оскільки судом враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Окрім того, суд при призначенні покарання обвинуваченому врахував тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, що відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку, обставини їх вчинення та дані про особу обвинуваченого. Судом наведено належне обґрунтування підстав не визнавати обставиною, яка пом`якшує покарання, твердження обвинуваченого про те, що він розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Судом встановлено, що обвинувачений хоча і вказує на те, що розкаявся у вчиненому, однак жалю з приводу вчиненого та щирого осуду своєї поведінки не висловлював, вину за ч. 2 ст. 307 КК України визнав частково, вказуючи, що психотропну речовину придбав для власного вживання та збута ним другий раз психотропна речовина не є такою, обставин та часу придбання наркотичних засобів та психотропних речовин ані органу досудового розслідування, ані суду не повідомив.

Враховуючи, що ОСОБА_7 не повідомив ані органу досудового розслідування, ані суду обставин та часу придбання наркотичних засобів та психотропних речовин, не повідомив осіб, у яких їх придбав, то вказане свідчить про відсутність співпраці зі слідством з метою об`єктивного встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень. Фактично ОСОБА_7 визнав встановлені та зафіксовані органами досудового розслідування фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень.

Також необґрунтованими є твердження захисника про відсутність у ОСОБА_7 корисливих мотивів, при вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що збут особливо небезпечних психотропних речовин ОСОБА_7 здійснював за грошову винагороду, тобто з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення. На думку прокурора, суд призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

При невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці та у не встановлений час ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою не менше 0,2016 гр, яку незаконно зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці з метою збуту до 05.11.2024.

05 листопада 2024 року, у період часу з 11 год до 11:30 год ОСОБА_7 , перебуваючи біля автостанції по вул. Незалежності, 70, в с-щі Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, незаконно збув ОСОБА_9 (анкетні дані особи змінено на підставі Закону «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» №3782-ХІІ від 23.12.1993) вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,2016 гр, за грошову винагороду 1 500,00 грн.

Також, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці та у не встановлений час ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою не менше 0,0409 гр, яку незаконно зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці з метою збуту до 21.11.2024.

21 листопада 2024 року, у період часу з 11:14 год до 11:15 год ОСОБА_7 , перебуваючи біля автомийки по вул. Нагартавська, 19, в с-щі Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повторно незаконно збув ОСОБА_9 вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,0409 гр, за грошову винагороду 500,00 грн.

Крім того, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці та у не встановлений час ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб канабіс, обіг якого обмежено, масою у перерахунку на суху речовину 99,187 гр, який незаконно зберігав у автомобілі БМВ темно-синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні, для власних потреб без мети збуту.

21 листопада 2024 року, у період часу з 12:55 год до 13:35 год у вказаному автомобілі БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував біля будинку №6 по пров. Башкірова в с-щі Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, було проведено санкціонований слідчим суддею обшук, в ході якого під водійським та на пасажирському сидіннях, вищевказаний наркотичний засіб канабіс, масою 99,187 гр, було виявлено та вилучено.

Також, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці та у не встановлений час, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб канабіс, обіг якого обмежено, масою у перерахунку на суху речовину 196,678 гр, який незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 для власних потреб без мети збуту.

21 листопада 2024 року, у період часу з 11:43 год до 16:05 год за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , було проведено санкціонований слідчим суддею обшук, в ході якого у спальній кімнаті будинку на нижній полиці письмового столу та на подвір`ї біля гаражу у металевому сейфі, вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 196,678 гр, було виявлено та вилучено.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, та у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, але заяву про бажання брати участь при апеляційному розгляді не подав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про призначення ОСОБА_7 занадто суворого покарання, яке на його думку, не відповідає особі обвинуваченого, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України, що відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку, обставини їх вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, розлучений, утриманців не має, не працює, військовозобов`язаний. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак у 2021 році обстежувався стаціонарно у наркологічному відділенні з діагнозом «Синдром залежності від опіоїдів, канабіноїдів, стан відміни без ускладнень», з 16.10.2023 перебуває на обліку у лікаря нарколога на програмі замісної підтримувальної терапії.

За місцем проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо, дільничним поліції характеризується негативно через зловживання алкогольними напоями, наркотичними засобами, схильність до вчинення бійок та порушення громадського порядку, протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в сані сп`яніння та керування ними не маючи відповідного права.

Колегія суддів також враховує досудову доповідь щодо ОСОБА_7 , за висновками якої уповноважений орган з питань пробації вважає, що ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства також оцінюється як високий, а його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

У розумінні ст.ст. 314, 314-1 КПК України, досудова доповідь представника органу пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, та має виключно рекомендаційний характер, яку суд може враховувати, виходячи із своїх дискреційних повноважень.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність щирого каяття як обставини, яка пом`якшує покарання.

Хоча, під час судового розгляду ОСОБА_7 вказував, що розкаявся у вчиненому, однак щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Тому, визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні злочину.

Так, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений хоча і вказував на те, що розкаявся у вчиненому, однак жалю з приводу вчиненого та щирого осуду своєї поведінки не висловлював, вину за ч. 2 ст. 307 КК України визнав частково, вказуючи, що психотропну речовину придбав для власного вживання та збута ним другий раз психотропна речовина не є такою, обставин та часу придбання наркотичних засобів та психотропних речовин ані органу досудового розслідування, ані суду не повідомив.

Призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та у наближеному до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, судом першої інстанції достатньо враховані всі обставини та дані про особу винного, на які посилається в апеляційній скарзі захисник.

Колегія суддів вважає неслушними доводи захисника про наявність достатніх підстав для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для застосування вимог ч.1 ст. 69 КК України, про що просить апелянт, оскільки взагалі відсутні обставини, які пом`якшують покарання, а дані про особу обвинуваченого не є позитивними. Обставини вчинених злочинів, їх характер, підвищена ступінь суспільної небезпеки, на переконання колегія суддів, вказує на безпідставність вимог апелянта.

З цих же підстав, колегія суддів не вбачає за можливе звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України. Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, підвищену суспільну небезпеку вчинених злочинів, адже, ОСОБА_7 займався збутом особливо небезпечних психотропних речовин, колегія суддів вважає неможливим виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, та про відсутність підстав для прийняття рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить захисник.

Колегія суддів звертає увагу, що судом призначено покарання обвинуваченому з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за ч. 1 ст. 309 КК України більш суворим за ч. 2 ст. 307 КК України, проте в мінімальних межах санкції зазначеної статті.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання ґрунтується на положеннях ст.ст. 50, 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання та є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає обставин, які б давали суду підстави для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, а також підстав вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через його суворість.

За такого апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3