КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 12 травня 2025 року, апеляційні скарги з доповненнями прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року, відносно,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

за участі: прокурора захисника в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням,прокурор Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просили, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

Зокрема, захисник просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та не застосовувати до ОСОБА_7 запобіжного заходу, а прокурор просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 гривень.

Вважають оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Захисник зазначає, що підозра необґрунтована, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу, просили її задовольнити та заперечили щодо апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив щодо апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 лютого 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000024 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

10 квітня 2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

11 квітня 2025 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із можливістю внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням слідчого судді, вважає його законним, вмотивованим, та обґрунтованим з наступних підстав.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя врахував не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені ст. 178 КПК України (ч. 1 ст. 178 КПК України).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є фактичні обставини, наведені у клопотанні детектива з доданими до нього матеріалами.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів

Незважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначено у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Щодо наявності існуючих ризиків, слідчий суддя в оскаржуваному рішенні зазначив про те, що у клопотанні та прокурор у судовому засідання посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для запобігання яких необхідно застосувати виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважав підтвердженим наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте зазначив, що у даному кримінальному провадженні вказано тільки одного свідка ОСОБА_9 , при цьому слідчий, вказуючи у клопотанні на можливість впливу підозрюваним на інших свідків, не зазначає про їх існування.

Оскільки на даний час не встановлено співробітників комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації, яким відомі або можуть бути відомі будь-які відомості, які мають значення для кримінального провадження, а відтак саме припущення щодо їх майбутнього допиту не може бути достатньою підставою для встановлення ризику незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_7 на них.

Крім того, слідчий суддя зазначив про необґрунтованість ризиків, передбачених п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки орган досудового розслідування формально на них посилався у клопотанні.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням слідчого судді, оскільки вважає, що саме такий запобіжний захід забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом із тим, слідчий суддя врахувавши конкретні обставин справи, інкриміноване ОСОБА_7 вчинення тяжкого злочину, даних про майновий стан, та всупереч доводам апеляційних скарг прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність визначення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень.

Окрім цього, застосовуючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави, слідчий суддя відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Фактів не виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, не зафіксовано.

Доводи сторони захисту щодо необгрутованності підозри не підтверджуються, оскільки матеріали клопотання містять достатньо доказів на її підтвердження.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційні скарги з доповненнями прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/14552/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/3457/2025 Доповідач: ОСОБА_14

Категорія ст.181 КПК України