Справа №297/1746/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 28 травня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, не судимого, громадянина України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

встановив:

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 28 травня 2025 року.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон України, в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, сприяв вказівками та наданням засобів незаконному переправленні через державний кордон України громадян України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за наступних обставин.

Так, у кінці травня 2025 року, однак не пізніше 26.05.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, у невстановлений спосіб ОСОБА_7 за грошову винагороду погодився на пропозицію невстановлених осіб сприяти у незаконному переправленні вищевказаних осіб через державний кордон України.

У свою чергу, за вказівкою невстановлених осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 26.05.2025 прибули в село Тересва Тячівського району, де зустрівшись з ОСОБА_7 домовились з останнім про організацію їх незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску за грошову винагороду у розмірі 5000 доларів США, при цьому ОСОБА_7 в якості авансу отримав 1500 доларів США.

Надалі, цього ж дня, близько 20:00 години, за вказівкою ОСОБА_7 наданою під час телефонної розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснили посадку до транспортного засобу «Fiat Ulysse», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , після чого останній керуючись спільним злочинним наміром направився з вказаними особами в напрямку с. Дийда Берегівського району, яке знаходиться в безпосередній близькості до Державного кордону України, з метою подальшого їх переправлення через державний кордон, оминаючи при цьому встановлені по ходу руху пости, і використовуючи дані електронної карти, які надходили на мобільний телефон від невстановлених слідством осіб, а прибувши на околицю с. Дийда близько 23 год. 30 хв. здійснив висадку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказавши останнім напрямок руху в бік Державного кордону України, однак останні були затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_5 в безпосередній близькості до державного кордону на відстані 150 м від 202 прикордонного знаку.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

19 червня 2025 року, слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинівпідтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, та у разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує ризик, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочини, які йому інкримінуються є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України. Крім цього, ОСОБА_5 досяг віку 60 років, у зв`язку з чим може безперешкодно перетнути кордон України та переховуватися в іншій країні від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки останній з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів, і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

Також, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки знаходячись на волі останній використовуючи свої зв`язки може координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_5 може незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що ОСОБА_5 є особою похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

А тому, слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів,із правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., та у разі внесення застави з покладенням на нього відповідних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, з підстав зазначених в такому та пояснив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Так, санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання від семи до дев`яти років позбавлення волі. Підозра про яку повідомлено останньому є обґрунтованою та доведеною в ході досудового слідства зібраними у кримінальному провадженні доказами. Також, існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання.Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків злочину та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим в ході досудового розслідування ризикам. Просив клопотання задоволити, застосувати відносно підозрюваногоОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з правом внесенння застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме застава у такому розмірі здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив обставини пред`явленої йому підозри, вважав клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпідставним, в задоволенні такого просив відмовити.

Захисник ОСОБА_4 заперечив проти застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважав клопотання слідчого про застосування такого безпідставним, в задоволенні якого просив відмовити. Разом з тим, зазначив, що у разі, якщо суд прийде до переконання про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Крім того, просив врахувати його похилий вік та незадовільний стан здоров`я. Також ствердив, що наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду підозрюваний ОСОБА_5 не має.

Заслухавши думку учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали такого, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1). Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, 28.05.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

19 червня 2025 року, слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, ОСОБА_5 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто усприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, вказівками, наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненніОСОБА_5 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими в ході судового розгляду клопотання, зокрема:протоколами допитів свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведеними зі свідками; протоколами пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками проведеними зі свідками; протоколом огляду інформації з інтегрованої системи «Безпечне Закарпаття».

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Разом з тим, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах. Однак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що такий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 4 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про обранння відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Так, на думку слідчого судді, в судовому засіданні прокурором не доведено, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки доказів на ствердження такого в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання на території Закарпатської області, проживає разом з дружиною та є особою похилого віку, та враховує його незадовільний стан здоров`я.

Як встановлено в судовому засіданні, ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду є тільки припущенням сторони обвинувачення.

Разом з тим, на думку слідчого судді, в ході судового розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків та інших осіб в даному кримінальному провадженні, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів чи відмови від надання таких в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя вважає, що існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,оскільки використовуючи свої зв`язки може координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_5 може незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Також, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Так, зазначені в клопотанні та доведені в судовому засіданні прокурором ризики, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, не можуть бути покладені в основу застосування відносно нього запобіжного заходу пов`язаного з ізоляцією його від суспільстава.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Разом з тим, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, не свідчить про те, що перебуваючи на волі, він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, зокрема преховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Також, при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що такий має постійне місце проживання, проживає разом з сім`єю, характеризується позитивно та враховує незадовільний стан його здоров`я та похилий вік.

Враховуючи, що наведені в клопотанні та встановлені в судовому засіданні підстави застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є недостатніми та прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що для запобігання вищевказаних ризиків, встановлених в ході судового розгляду клопотання, відносно ОСОБА_5 слід застосувати більш м`який запобіжний захід.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя розглядає можливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 ..

При вирішенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, наявність ризиків, передбачених п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені в ході судового розгляду клопотання, а також те, що такий має постійне місце проживання, проживає разом з сім`єю, характеризується позитивно та враховує незадовільний стан його здоров`я та похилий вік.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов до висновку про достатність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для запобігання ризикам, передбаченим п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є доведеними прокурором в ході судового розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 те, що останній може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки такий буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, доведеним стороною обвинувачення в ході розгляду даного клопотання.

Однак, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_5 цілодобового домашнього арешту, оскільки останній буде позбавлений самостійно забезпечити свої особисті потреби, а тому, вважає заборонити йому залишати житло в період доби із 22:00 по 06:00 годину щодня.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Разом з тим, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_11 , слідчий суддя вважає покласти відносно останнього обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 183, 193-194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 28 травня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,- задоволити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, до 26 серпня 2025 року, включно, заборонивши останньому залишати житло за місцем його фактичного проживаня, за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 год. по 06:00 год. щодня, з покладенням на нього наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- не виїзджати за межі Закарпатської областібез дозволу суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі є.

Ухвала діє до 26 серпня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12