Справа № 164/1006/25
п/с 1-в/164/359/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання адміністрації ДУ «Маневицька ВК 42» відносно засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироку відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, в частині засудження за ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ДУ «Маневицька ВК 42» звернулася в суд з клопотанням відносно засудженого ОСОБА_5 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону про декриміналізацію. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив застосувати до нього закон про декриміналізацію дрібного викрадення чужого майна.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання підтримав, думку представника адміністрації установи, яка підтримала клопотання, висновок прокурора, який зазначив, що засуджений ОСОБА_5 в результаті декриміналізації вчинених ним крадіжок підлягає до негайного звільнення, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 06.11.2023 року у справі №309/4527/21,за результатом розгляду кримінального провадження № 0000382, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2020 року, у виді шести місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Також ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахувати з моменту його затримання у кримінальному провадженні № 0000382, з 18.11.2021 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06.02.2025 року вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06.11.2023 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України змінено. Постановлено перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі. Виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Постановлено звільнити ОСОБА_5 негайно з-під варти в залі суду.

Також судом встановлено, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.08.2023 року у справі № 299/3192/21 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України засудженому ОСОБА_5 до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2020 року у справі № 307/676/20 згідно з яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у виді одного місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і один місяць. Строк відбуття покарання постановлено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 16.05.2021 крадіжки майна вартістю 400 грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04.01.2024 року вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.08.2023 року залишено без змін та згідно розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили виданого Виноградівським районним судом за вих.№ 299/3192/21 (1-кп/299/97/23) від 31.01.2024 року, вирок Виноградівського районного суду звернуто до виконання.

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2021 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України на 4 роки позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 3 роки.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 16.10.2020 крадіжки майна вартістю 7000 грн., вчинення крадіжки майна 19.10.2020-20.10.2020 вартістю 2473 грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27.12.2023 року, вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2021 року, відносно ОСОБА_5 змінено, виключено з резолютивної частини вироку посилання на застосування положення ч. 4 ст. 70 КК України, в решті вирок залишено без змін.

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2020 року,ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 23.03.2019 крадіжки майна вартістю 3293 грн. 49 коп., вчинення крадіжки майна (замах) 25.02.2020 вартістю 3600 грн., вчинення крадіжки майна 13.10.2020 вартістю 2700 грн.

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року,ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення 19.01.2020 крадіжки майна вартістю 1915 грн. 33 коп.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, апеляційну скаргузалишено без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року щодоОСОБА_5 без змін.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2019 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 960 гривень 50 копійок, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 1921 гривня. Станом на 1 січня 2020 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1051 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2102 гривні. Станом на 1 січня 2021 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1135 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2270 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинено крадіжку майна, які мали місце відповідно 16.10.2020, 19.10.2020-20.10.2020, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 2, 3 ст. 185 КК України за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2021 року;

- вчинення крадіжки майна по трьом епізодам, які мали місце відповідно 23.03.2019, 25.02.2020 (замах), 13.10.2020, неправомірну діяльність ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2020 року та беручи до уваги, що вартість викраденого майна та замаху на викрадення шляхом крадіжки за вказаними епізодами перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2019-2020 роки,вказані діяння є кримінальним правопорушенням - злочином.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адміністрації ДУ «Маневицька ВК 42» відносно засудженого ОСОБА_5 про приведення у відповідність вироків відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 задовольнити.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_5 , згідно вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2023 року, за епізодом 16.05.2021 на суму 400 грн.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК Українизвільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2023 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_5 діяння.

Встановити такою, що підпадає під декриміналізацію діяння, вчинення крадіжки засудженим ОСОБА_5 , згідно вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року, за епізодом 19.01.2020 на суму 1915 грн. 33 коп.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК Українизвільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2020 року, за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_5 діяння.

В зв?язку із звільненням ОСОБА_5 відвідбування покаранняза ч. 2 ст. 185 КК України за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2023 рокуто ч. 1 ст. 71 КК України зазначена у вказаному вироку - застосуванню не підлягає.

Покарання призначене за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, згідно вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2020 року виконувати самостійно з врахуванням часу відбування покарання у виді позбавлення волі з 18.11.2021.

Покарання призначене за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 3 роки, згідно вироку Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2021 року виконувати самостійно з врахуванням часу відбування покарання у виді позбавлення волі з 18.11.2021.

Враховуючи що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання у виді позбавлення волі з 18.11.2021 та в зв`язку з декриміналізацією вищезазначених діянь звільнити останнього з державної установи „Маневицька виправна колонія № 42 негайно.

Копію ухвали направити у державну установу „Маневицька виправна колонія № 42 для виконання та засудженому для відому.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_5 з-під варти підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1