Справа № 369/6244/25
Провадження № 1-кп/369/1703/25
В И Р О К

іменем України

13.06.25 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000419 від 24.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста с. Горишківка, Томашпільського району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,

ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до наказу начальника командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2023 за № 39-РС ОСОБА_6 призначено на посаду бойового медика 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу начальника командира військової частини НОМЕР_2 від 30.03.2023 за № 91 ОСОБА_6 зараховано до списків військової частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_6 приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, молодший сержант ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України,

ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану військовослужбовець за мобілізацією на особливий період військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_6 , у порушення вимог

ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, близько о 08 год. 30 хв 12.04.2024 не з`явився вчасно без поважних причин на службу до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини НОМЕР_2 .

20.02.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що на початку 2023 року його було мобілізовано до в/ч НОМЕР_1 , ніс службу бойовим медиком в зоні активних бойових дій. Коли повернувся із зони бойових дій, йому надали відпустку тривалістю два тижні та він мав повернутись до військової частини 12.04.2024, однак до місця служби не повернувся та 20.02.2025 його було затримано. У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив належні висновки зі своєї поведінки та засуджує свій ганебний вчинок, просив суворо не карати.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований злочин учинено обвинуваченим, а тому просить суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Захисник у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю та його дії кваліфікуються судом за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу понад три доби без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; ОСОБА_6 раніше не судимий; за місцем проживання негативних характеристик немає; на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині, що полягає у критичній оцінці обвинуваченого своєї протиправної поведінки, що характеризується щирим осудом цієї поведінки, повним визнанням своєї вини, висловленні жалю з приводу вчиненого та готовності нести покарання за вчинений злочин. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, було затримано 20.02.2025, ухвалою слідчого судді від 21.02.2025 щодо нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, отже строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в якості відбутого за цим вироком покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, а строк покарання слід рахувати з дня оголошення вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 377 КПК України, залишити без зміни до набуття вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку, а саме з 13.06.2025.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.02.2025 до 13.06.2025.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений прокурором, захисником та обвинуваченим до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_7