Справа № 645/224/25
Провадження № 1-кп/645/271/25

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001559 від 22.11.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.10.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі; 22.12.2017 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 17.05.2024 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-1Х (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

27.09.2024 не пізніше 11 год. 10 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив свою сусідку з кімнати №1, яка є потерпілою, ОСОБА_5 , яка в цей момент була зі своїм онуком, який є інвалідом, та яка попрохала ОСОБА_4 допомогти занести до кімнати сумки.

ОСОБА_4 погодився, та допоміг потерпілій занести сумки до кімнати, в цей момент ОСОБА_4 побачив всередині однієї із сумок два мобільних телефони Ergo В183 та Nokia С32, які належать потерпілій ОСОБА_5 .

В момент коли потерпіла ОСОБА_5 відкривала двері своєї кімнати, одночасно тримаючи коляску свого онука, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану, а саме мобільних телефонів потерпілої ОСОБА_5 , які знаходились в одній із сумок.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_5 перша зайшла до своєї кімнати, та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу дістав рукою з сумки мобільні телефони «Nokia С32 RAM ТА-1534 DS 4/64», загальна вартість якого складає 2882 гривні 67 копійок та «Ergo В183 Base», загальна вартість якого складає 290 гривень, та поклав до своєї кишені.

Після цього, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденими мобільними телефонами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3172 гривні 67 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини справи не оспорював. У скоєному щиро каявся, просив суворо не карати. Також зазначив, що він відшкодував потерпілій спричинену шкоду, придбавши новий телефон.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, була сповіщена належним чином. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила призначити обвинуваченому необхідну міру покарання, зазначила, що від подання цивільного позову відмовляється, не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, даних щодо судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, вчинена в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, і така кваліфікація його дій є вірною.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вимоги ст. 50,65 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При визначенні ОСОБА_4 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений, не одружений, дітей не має, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, а також пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини - щире каяття, відшкодування шкоди.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання, у межах санкції ст. 185 ч. 4 КК України, в вигляді позбавлення волі.

Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу обвинуваченого, враховуючи його щире каяття, відшкодування завданої шкоди, суд вважає про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнив від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених п.1,2 ч. 1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта за проведення експертизи № СЕ-19/121- 24/37064-ТВ від 16.12.2024 в розмірі 1591 гривну 80 копійок та за проведення експертизи № СЕ-19/121- 24/37065-ТВ від 16.12.2024 в розмірі 1591 гривну 80 копійок.

Циавільний позов не заявлен.

Питання речових доказів по справі вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави за проведені експертні роботи витрати у сумі 3183 гривні 60 коп.

Речові докази: коробку з мобільного телефону «Ergo В183», коробку з мобільного телефону «Nokia С32», надані потерпілою ОСОБА_5 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, повернути потерпілій за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Немишлянський районний суд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Немишлянському районному суді м. Харкова копію цього вироку.

Суд роз`яснює обвинуваченому та потерпілому, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1