Ухвала

Іменем України

26 травня 2025 року

м. Київ

справа № 750/3115/25

провадження № 51-1878 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000016 від 20 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК), та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати слідчим тимчасовий доступ до документів щодо капітального ремонту дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з можливістю їх вилучення.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24 квітня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_5 від 27 березня 2025 року.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що слідчий суддя своєю ухвалою позбавив адвоката ОСОБА_4 обов`язку виконати умови договору про надання правової допомоги, чим порушив гарантії адвокатської діяльності, передбачені статтею 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме професійні права адвоката, які гарантуються Конституцією України, а ІНФОРМАЦІЯ_1 обмежив у праві на правову допомогу, чим порушив ст. 59 Конституції України та проігнорував статті 8, 59, 64 Конституції України та рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Крім того, вказує і на те, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, порушив конституційне право на правову допомогу, помилково зазначивши, що апеляційна скарга не містить даних про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді дійсно порушує у якийсь спосіб права ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Як убачається зі змісту долученої до касаційної скарги копії судового рішення, слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова задоволено клопотання слідчого та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати слідчим тимчасовий доступ до документів щодо капітального ремонту дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з можливістю їх вилучення.

З огляду на положенняст. 163 КПК вказана ухвала постановлена в межах компетенції слідчого судді.

При цьому, в ухвалі слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2025 року зазначено, що ухвала оскарженню не підлягає.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, представник ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Положеннями ч. 3 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, як полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(ІІ)/2020 від 17 червня 2020 року. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

У ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність. Інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають.

Суддя суду апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвоката ОСОБА_4 , проаналізувавши положення п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК, зауважив, що відповідно до матеріалів провадження ухвалою слідчого судді надано тимчасовий доступ до документів щодо капітального ремонту дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з можливістю їх вилучення.

Разом із тим, суддя зазначив, що апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б надали можливість судді суду апеляційної інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження переконатися у тому, що оскаржувана ухвала слідчого судді дійсно порушує в якийсь спосіб права ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, оскаржуваною ухвалою не передбачено вилучення документів, без яких така не зможе здійснювати свою діяльність у відповідності до визначених законом повноважень.

Тому, з урахуванням положень, передбачених ст. 309 КПК, дійшов висновку, що вказана ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та відмовив у відкритті провадження за вказаною скаргою.

З наведеним погоджується і колегія суддів Верховного Суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 22 КПК).

Таким чином, Верховний Суд звертає увагу, що на зацікавлену особу, яка оскаржує в апеляційному порядку ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, покладений обов`язок доказування того, що дана ухвала є предметом апеляційного оскарження в контексті приписів п. 10 ч. 1 ст. 309 КПК України.

Відтак, питання про те, чи є наданий дозвіл на тимчасовий доступ до документів таким, що перешкоджає зацікавленій особі здійснювати свою діяльність, є питанням прийнятності апеляційної скарги, яке вирішується судом на стадії відкриття провадження, з огляду на що апелянт на цій стадії має довести прийнятність апеляційної скарги, тобто надати докази тим обставинам, які є суттєвими для вирішення питання про те, чи може бути ухвала слідчого судді оскаржена в апеляційному порядку.

Водночас, зазначивши про відсутність порушень прав Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернігівській області, суддя суду апеляційної інстанції, навівши відповідні мотиви свого рішення, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою. З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги щодо позбавлення права на доведення таких обставин у судовому засіданні є неприйнятними.

Разом з цим, колегія суддів суду касаційної інстанції звертає увагу на те, що представником у поданій касаційній скарзі не наведено обґрунтувань про те, що вилучення документів щодо капітального ремонту дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в цілому позбавило його права на реалізацію своєї діяльності як адвоката, в тому числі, в межах інших повноважень, за укладеним 24 січня 2025 року зі Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернігівській області договором про надання правової допомоги працівникам Служби.

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги в частині порушеного конституційного права на правову допомогу, колегія суддів вважає їх неспроможними з огляду на таке.

Зокрема, відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначені норми Конституції України, а також кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Такі обмеження повинні переслідувати легітимну мету та зберігати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

За таких обставин, на думку колегії суддів суду касаційної інстанції, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, зазначивши в своїй ухвалі підстави прийняття такого рішення, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга заявника не містить доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24 квітня 2025 року слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3