УХВАЛА

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 148/607/15-к

провадження № 51-137 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевірила касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15 травня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року і

встановила:

Захисник ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою на згадані судові рішення, заявивши також клопотання про поновлення строку їх оскарження.

Причини пропуску вказаного строку скаржниця мотивує тим, що на території України введено воєнний стан, постійні повітряні тривоги, відключення електроенергії, відсутній належний зв`язок для передачі чи отримання документів, у зв`язку з чим також було витрачено багато часу для узгодження позиції із засудженим, який перебуває у виправній колонії.

Перевіривши матеріали провадження за поданою касаційною скаргою, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За правилами ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана впродовж трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк із дня вручення йому копії ухвали.

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалу було проголошено 10 жовтня 2024 року і сторона захисту брала участь у суді апеляційної інстанції. Отже, зважаючи на правила статей 115, 426 КПК, для захисника строк касаційного оскарження вказаного рішення закінчився 11 січня 2025 року. Однак із цією скаргою захисник ОСОБА_4 звернулася лише 26 серпня 2025 року, тобто через тривалий проміжок часу після закінчення встановленого законом строку касаційного оскарження (понад сім місяців).

У силу приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Виходячи з норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до касаційного суду у строк, визначений законом. Такі обставини має бути підтверджено скаржницею.

За практикою Європейського суду з прав людини поновлення строків оскарження судового рішення може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважним, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржниці; оцінка поважності такого строку здійснюється індивідуально у кожній справі.

Проте в клопотанні не міститься аргументів, які б у розрізі законодавчих приписів свідчили про наявність обставин, що унеможливлювали скерування стороною захисту оформленої з додержанням ст. 427 КПК скарги до суду касаційної інстанції в строк, визначений у ст. 426 цього Кодексу.

Зазначені ОСОБА_4 причини не можна визнати прийнятними, адже закон пов`язує строк подання захисником касаційної скарги з моментом проголошення рішення судом апеляційної інстанції. Введення воєнного стану автоматично не зумовлює поновлення процесуального строку, ураховуючи здійснення апеляційного провадження за участі сторони захисту, позиція якої була узгоджена.

У контексті викладеного факт видачі 17 березня 2025 року ОСОБА_4 доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_5 теж не може слугувати підставою для задоволення клопотання захисника, котра після оформлення згаданого документа звернулась до Верховного Суду в строк понад п`ять місяців.

Таким чином у розумінні законодавчих положень окреслені захисником причини пропущення визначеного законом процесуального строку не можна вважати поважними.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження слід відмовити.

Тому згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга захисника ОСОБА_4 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження відмовити, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15 травня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3