Справа №587/1348/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/249/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/1348/21 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 21.12.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання про застосування строків давності виконання обвинувального вироку, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк та звільнення від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали справи повернути на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки ст. 80 КПК передбачає імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного покарання. Вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні його клопотання всупереч вимог закону не розглянув його по суті, не навів мотивів свого рішення, не надав оцінки жодним доводам сторони захисту, зазначивши лише про непідсудність цього клопотання суду.

16.06.2023 до Сумського районного суду Сумської області від засудженого ОСОБА_8 надійшло письмове клопотання, в якому він просив застосувати до нього п. 5 ч. 1 ст. 80 КК, та звільнити його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або замінити довічне позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 21.12.2023 відмовлено ОСОБА_8 у задоволенні зазначеного клопотання. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що відповідне клопотання засудженого подано з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Вислухавши доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду, а матеріали провадження повернути на новий розгляд, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom) від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньо державного права».

Розглянувши вказане клопотання засудженого та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_8 подане з порушенням правил територіальної юрисдикції, що є цілком обґрунтованим, належним чином умотивованим та відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Так, вироком Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 ОСОБА_8 був засуджений за п. 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 16.10.2007 вказаний вирок Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 відносно ОСОБА_8 залишений без змін.

Відповідно розпорядження вирок Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 набрав законної сили 16.10.2007 та звернутий до виконання у встановлений КПК спосіб.

В подальшому компетентним органом засудженому ОСОБА_8 було визначене місце відбування призначеного покарання ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)».

Тимчасово перебуваючи в Сумському СІЗО, після набрання вироку законної сили, засуджений ОСОБА_8 самостійно звернувся до Сумського районного суду Сумської області із клопотанням.

Відповідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК, а згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 21.12.2023 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4