ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/997/25 Справа № 203/2345/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000823 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_11 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000823 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на майно, що вилучене 23 квітня 2025 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- годинник марки «Casio» чорного кольору з ремінцем помаранчевого кольору та ювелірну прикрасу у вигляді кольє з перлинами та золотою вставкою у вигляді двох сердець, що поміщені до спец. пакету PSP 1363234;

- 3 банківські картки № НОМЕР_1 ; 754000; НОМЕР_2 , що поміщені до спец. пакету CRI1141636;

- грошові кошти на загальну суму 6 085 євро, що поміщені до спец. пакету ВУМ2006889;

- грошові кошти на загальну суму 2634 доларів США, що поміщені до спец. пакету ВУМ 2006888;

- грошові кошти на загальну суму 14 500 грнивень, що поміщені до спец. пакету PSP1363235;

- мобільний телефон марки та моделі «Iphone 15» з IMEI 1: НОМЕР_3 ; з IMEI 2: НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_5 , що перебував у користуванні та володінні ОСОБА_12 , поміщений до спец. пакету WAR 1377776.

Слідчий суддя зазначив, що вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 , а саме: 1) годинник марки «Casio» чорного кольору з ремінцем помаранчевого кольору та ювелірну прикрасу у вигляді кольє з перлинами та золотою вставкою у вигляді двох сердець, що поміщені до спец. пакету PSP 1363234; 2) 3 банківські картки № НОМЕР_1 ; 754000; НОМЕР_2 , що поміщені до спец. пакету CRI1141636; 3) грошові кошти на загальну суму 6 085 євро, що поміщені до спец. пакету ВУМ2006889; 4) грошові кошти на загальну суму 2634 доларів США, що поміщені до спец. пакету ВУМ 2006888; 5) грошові кошти на загальну суму 14 500 гривень, що поміщені до спец. пакету PSP1363235; 6) мобільний телефон марки та моделі «Iphone 15» з IMEI 1: НОМЕР_3 ; з IMEI 2: НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_5 , що перебував у користуванні та володінні ОСОБА_12 , поміщений до спец. пакету WAR 1377776, підлягають арешту, оскільки згідно з ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України належать до тимчасово вилученого майна, та грошові кошти, годинник, ювелірна прикраса є предметами кримінального правопорушення, а інші речі банківські картки, мобільний телефон з достатньою ймовірністю зберегли на собі сліди вчинення злочину, зокрема, про спосіб вчинення, а тому є речовими доказами у відповідності до ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Крім цього, слідчим об`єктивно підтверджено необхідність у застосуванні заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном, адже їх незастосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, слідчий суддя вважає за доцільне заборонити відчуження, розпорядження та/або користування виявлених та вилучених 23 квітня 2025 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 будь-яким особам у будь-який спосіб, окрім здійснення слідчих процесуальних дій, спрямованих на досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді в скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на банківські картки, грошові кошти.

Вважає, що арешт накладений на банківські картки а грошові кошти, які належать ОСОБА_9 є необґрунтованим.

Вказує, що ОСОБА_9 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні. Зазначила, що грошові кошти належать виключно ОСОБА_9 , які вона отримала від підприємницької діяльності в Іспанії та зберігала у квартирі чоловіка, коли приїздила до м.Дніпра.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_8 та власника майна ОСОБА_9 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обгрунтовуючи своє рішення про накладення арешту на грошові кошти, вилучені 23.04.2025року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя посилався на положення ст.170 КПК України та в ухвалі зазначив, що вказане у клопотанні майно є речовим доказом, а тому з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, є необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 5, 6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, під процесуальним керівництвом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 28 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000823 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до скоєння якого причетний ОСОБА_12 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська № 1-кс/0203/1509/2025 від 11 квітня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000823 надано дозвіл на проведення обшуку житла за місцем мешкання ОСОБА_12 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_13 , з метою відшукання та вилучення: мобільних телефонів, SIM-карток мобільних операторів; банківських платіжних карток; чорнових записів, знарядь для відчинення дверних замків, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, годинника марки «Casio» чорного кольору з ремінцем помаранчевого кольору та ювелірної прикраси у вигляді кольє з перлинами та золотою вставкою у вигляді двох сердець.

23 квітня 2025 року з 06:15 год. по 08:34 год. старшим слідчим СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області проведений обшук житла за місцем мешкання ОСОБА_12 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучені речі, перелік яких зафіксований у протоколі обшуку від 23 квітня 2025 року, а саме: 1) годинник марки «Casio» чорного кольору з ремінцем помаранчевого кольору та ювелірну прикрасу у вигляді кольє з перлинами та золотою вставкою у вигляді двох сердець, що поміщені до спец. пакету PSP 1363234; 2) 3 банківські картки № НОМЕР_1 ; 754000; НОМЕР_2 , що поміщені до спец. пакету CRI1141636; 3) грошові кошти на загальну суму 6 085 євро, що поміщені до спец. пакету ВУМ2006889; 4) грошові кошти на загальну суму 2634 доларів США, що поміщені до спец. пакету ВУМ 2006888; 5) грошові кошти на загальну суму 14 500 гривень, що поміщені до спец. пакету PSP1363235; 6) мобільний телефон марки та моделі «Iphone 15» з IMEI 1: НОМЕР_3 ; з IMEI 2: НОМЕР_4 , з сім картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_5 , що перебував у користуванні та володінні ОСОБА_12 , поміщений до спец. пакету WAR 1377776, що постановою слідчого від 23 квітня 2025 року визнані речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може мати безпосереднє відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, колегія суддів частково погоджується з висновком слідчого судді про достатність правових підстав для накладення на нього арешту.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти у сумі 2634 доларів США на праві приватної власності належать ОСОБА_9 , колегія суддів не приймає, оскільки доказів на підтвердження вказаних доводів не надано.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги в частині накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене в ході обушку за місцем мешкання ОСОБА_12 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківські картки № НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 , грошові кошти на загальну суму 6 085 євро, та грошові кошти на загальну суму 14 500 гривень.

Як вбачається з протоколу обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 , за адресою АДРЕСА_1 , в приміщенні квартири було виявлено та вилучено банківські картки НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 . Вказані картки належать дружині ОСОБА_12 - ОСОБА_9 .. Крім того, було виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 6085 євро та 14500 гривень, які також належать ОСОБА_9 .

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді стороною захисту було надано належні та допустимі докази, що підтверджують законне походження вилучених грошових коштів. Зокрема, захисником зазначено, що ОСОБА_9 є фізичною особою підприємцем, зареєстрованою на території Королівства Іспанія, де здійснює легальну підприємницьку діяльність. Отримані в результаті цієї діяльності доходи ОСОБА_9 періодично переказує або особисто привозить до України, з метою передачі своєму чоловікові ОСОБА_12 , та зберігає їх у належному йому житлі.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, вищенаведене свідчить про те, що наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна, не відповідають вимогам ч.1 ст.173 КПК, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено необхідності у накладенні на нього арешту. При цьому, сам факт формального набуття згідно постанови слідчого про визнання речовими доказами процесуального статусу речового доказу, яким визнані зазначені у клопотанні вилучені грошові кошти не свідчить про їх відповідність, визначеним ст. 98 КПК України критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для накладення арешту.

Крім того, як вбачається з матеріалів наданих суду ОСОБА_9 не є підозрюваною, обшук проведено за місцем її проживання, вилучені банківські картки та грошові кошти є її власністю.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на банківські картки № НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 , грошові кошти на загальну суму 6 085 євро, та грошові кошти на загальну суму 14 500 гривень, скасуванню та відмові в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в цій частині. Вказані суми коштів підлягають поверненню особам, у яких вони були вилучені.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, в частині накладення арешту на майно, а саме банківські картки № НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 , грошові кошти на загальну суму 6 085 євро, та грошові кошти на загальну суму 14 500 гривень, - скасувати.

Постановити нову, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , яке погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра про накладення арешту на майно, що вилучене 23 квітня 2025 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме банківські картки № НОМЕР_1 ; НОМЕР_6 , грошові кошти на загальну суму 6 085 євро, та грошові кошти на загальну суму 14 500 гривень, - відмовити.

Вищевказане майно повернути власнику ОСОБА_9 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4