Справа № 526/3685/24
№ провадження 1-кп/541/75/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000556 від 02.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірки Гадяцького району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, не навчається та не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

В с т а н о в и в :

29.07.2024 близько 02 години, в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , між останнім та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_5 , діючи умисно, долонею лівої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_6 , в якого з носу пішла кров. Після цьoгo, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зайшли до будинку, де між ними продовжилася суперечка i під час якої останній, діючи умисно, наніс декілька ударів долонями та кулаками рук в область обличчя та грудної клітини ОСОБА_6 , який від ударів сів на стілець.

29.07.2024 близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли до господарства останнього, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними продовжилася суперечка. Під час цьoгo, ОСОБА_5 умисно наніс удар кулаком лівої руки в область грудей ОСОБА_6 , який від удару впав на ворота власного господарства та від падіння повалив їх на землю.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_5 підняв ОСОБА_7 з землі та завів його до будинку за вказаною вище адресою, де конфлікт між ними продовжився. В ході даної сварки, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій i бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наніс останньому в будинку не менше десяти ударів кулаками та ногами по різним частинам тіла.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: тупої черепно-мозкової травми у вигляді гематоми обох повік правого ока з переходом на бокову поверхню носа, виличну, скроневу та надбрівну ділянки, гематоми правої вушної раковини на всьому протязі, гематоми чола по середній лінії з переходом на спинку носа, гематоми обох повік лівого ока з переходом на бокову поверхню носа, виличну, скроневу та надбрівну ділянки, гематоми чола справа з переходом на скроневу ділянку та волосисту частину голови, гематоми чола зліва з переходом на скроневу ділянку, гематоми правої щоки на 1,2см назовні від крила носа, гематоми верхньої ryби, гематоми тім`яно-потиличної ділянки голови, ран потиличної ділянки голови, синця лівої вушної раковини, синця з садном чола зліва, синця лівої щоки на 2,3 см назовні від крила нoca, cаднa чола справа на 3,4см вверх від середньої третини брови, крововиливів в м`які покриви голови потиличної, тім`яних, скроневих та лобних ділянок, крововиливів в скроневі м`язи, з обох сторін крововиливів під м`яку мозкову оболонку по конвекситальних та базальних поверхнях лобної скроневої, тім`яної та потиличної долей лівої гемісфери головного мозку, скроневої, тім`яної та потиличної долей правої гемісфери головного мозку, обох півкуль мозочка на всьому протязі, з ділянками забою мозку в тім`яних та потиличних долях обох гемісфер, зoкремa, які потягли за собою смерть ОСОБА_6 та які згідно висновку судово-медичної експертизи №76 від 30.08.2024 являються тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Отже, за описаних вище обставин, ОСОБА_5 умисно спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася гематомами, синцями, саднами голови, крововиливами в м`які покрови голови, крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку та мозочку, крововиливами в речовину головного мозку, від яких 29.07.2024 настала смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в повному обсязі не визнав. В ході судового розгляду надавав пояснення, які неодноразово змінював. Так спочатку він пояснив, що події відбувалися з неділі на понеділок, він з другом ОСОБА_10 їздили на мотоциклі, один раз він впав з мотоцикла. Товариш привіз його додому близько 01.00 год, він прийняв душ, подивився фільм та ліг спати о 01.30 год. Десь о 05.30 год. до нього прийшов ОСОБА_6 , який раніше дружив з його батьком, губа та ніс в нього були розбиті, як він сам сказав впав на асфальт. ОСОБА_6 приніс з собою пляшку і попросив у нього поїсти, він дав йому хліба, сала й огірок, той випив, потім попросив води вмитися, зібрав решту продуктів та пішов. Загалом на його подвір`ї померлий був десь 20-30 хв., на вулиці вже було видно. Куди він пішов далі він не знає та більше ОСОБА_6 він не бачив. Про смерть останнього він дізнався в четвер, був у той час на роботі, про це повідомив друг ОСОБА_11 . Потім до нього приїхали з поліції і спитали чи знає він ОСОБА_12 , вимагали сказати правду, потім поїхали до нього додому.

В подальшому в ході судового розгляду обвинувачений пояснював, що ОСОБА_12 жив від його будинку десь за 500-600м, він заходив в подальшому до нього на подвір`я у вівторок десь о 20 год. щоб поспілкуватися, приніс буханку хліба, бачив, що ОСОБА_12 лежав на ліжку без футболки та без шортів, той був дуже побитий та був вже мертвий. Він побоявся комусь про це сказати, а потім вже в четвер на роботі йому сказали про це. Коли до нього приїхала поліція дільничий ОСОБА_13 та спитав чи знав він ОСОБА_12 , вимагав сказати правду і тоді він себе оговорив, оскільки злякався, що його поб`ють. Не може пояснити чому при обранні запобіжного заходу в суді він все підтвердив та не сказав, що оговорив себе.

Також в подальшому в ході судового розгляду обвинувачений пояснював, що коли ОСОБА_12 приходив до нього додому вночі в останній раз, то він в себе вдома наносив йому три удари по обличчю в ніс та по щоці, оскільки він пожалів ОСОБА_12 та дав йому їсти, а той почав ображати його вже покійних батьків, але він частково визнає свою вину, оскільки його удари не могли призвести до смерті ОСОБА_12 .

Потерпіла ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, покарання обвинуваченому просила призначити на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що обвинуваченого знає як односельця, ОСОБА_12 був його сусідом, інколи приходив до нього просив поїсти. Влітку, точної дати він не пам`ятає, йому подзвонила сестра померлого і попросила сходити до нього, дізнатись як він, бо вона не могла до нього додзвонитись. Коли він прийшов до будинку ОСОБА_12 , ворота були на місці, хвіртка і двері в будинок були відчинені, на кухні був безлад, спочатку він його кликав, але ніхто не обзивався. Потім він побачив, що в дальній кімнаті будинку на дивані лежить ОСОБА_12 , він вже був синій, холодний, було чутно трупний запах, на тілі були синяки, руки були складені, одягнений був лише в труси. Він зателефонував голові сільради, дільничному та сестрі померлого. Також свідок повідомив, що ОСОБА_12 зловживав алкогольними напоями, напивався і ходив по селу, щоб він часто спілкувався з обвинуваченим не бачив. Коли привели обвинуваченого, той сказав, що ОСОБА_12 погано відгукувався про його батьків, тому він вдарив його декілька разів в себе вдома.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомила, що ОСОБА_12 був її сусідом, обвинуваченого вона не знає, лише бачила як він ходив по вулиці. В один з днів, коли саме не пам`ятає, вона зустріла на АДРЕСА_3 , який просив у неї гроші, вона сказала, що немає і той пішов додому. Померлий часто пиячив, все з дому повиносив. Через тиждень чи два з того дня вона дізналась, що він помер.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_17 в присутності законного представника повідомив, що з обвинуваченим вони разом навчалися в ліцеї, дружив з ним, знає як односельця. В липні-серпні, в один з днів, він разом з ОСОБА_18 гуляли на ставку, всього там було близько 10 чоловік, посиділи, ОСОБА_19 випивав там, ввечері повернулись десь о 22 годині. Він відвіз ОСОБА_5 додому, той був у стані алкогольного сп`яніння, вживав до цього горілку, впав з мотоцикла, після цього він не бачив його. Можливо обвинувачений ще телефонував йому, вони розмовляли і ОСОБА_19 повідомив, що до нього приходив ОСОБА_12 вночі, який був в стані сильного алкогольного сп`яніння, чому він повідомив його саме про це він не знає. Про обставини конфлікту з ОСОБА_12 , про те, що він його бив, він йому не казав. До цього він бачив ОСОБА_12 десь за 2-3 тижні. Дільничний приїхав через день після того як вони їздили на ставок.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомила, що обвинуваченого і потерпілого вона знає. Її сусід ОСОБА_12 помер в липні місяці, сама вона не бачила, але казали, що він був побитий та помер. ОСОБА_21 бачила його десь за 3-4 дня до смерті, він приходив до неї та просив поїсти. Повідомила, що ОСОБА_12 зловживав алкогольними напоями.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що він дільничий, знає обвинуваченого як мешканця села. Влітку 2024 року зателефонували жителі с. Бірки сусіди ОСОБА_12 та повідомили, що знайшли його тіло без ознак життя. Коли вони виїхали на місце, то виявили труп ОСОБА_12 з ознаками побиття садна, гематоми. Почали з`ясовувати обставини, зі слів сусідів дізналися, що ОСОБА_12 протягом останніх днів мав контакти з ОСОБА_18 , тому поїхав до нього додому. На подвір`ї ОСОБА_18 побачив, що в нього вибиті вікна, хоча за 1-2 тижні до цього все було ціле. На його запитання чому вибиті вікна, ОСОБА_18 сказав, що ОСОБА_12 прийшов до нього п`яний і почав його чіпляти, казав чому він не на війні, також ображав його, казав що він сирота. На його запитання чи завдавав він ОСОБА_12 удари, ОСОБА_18 сказав, що так, декілька разів, а після того він повів ОСОБА_12 до нього додому, де у них знову виник конфлікт і він знову наносив удари ногою та рукою по його тілу, а після того він переклав ОСОБА_12 на ліжко, де його потім і знайшли. Довгополик все це розказував сам, добровільно, без тиску. Він ОСОБА_18 жодним чином не погрожував ні фізично, ні психологічно, до цього випадку у них не було з ним жодних конфліктів, він попадав в поле зору тільки тому, що був сиротою. Коли він тільки приїхав до ОСОБА_18 , то той спочатку нервував, а потім зрозумів чому приїхав та все сам розповів, казав, що ОСОБА_12 ображав його покійних батьків.

Крім показів свідків по справі, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України доводиться дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та документами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України за заявою ОСОБА_15 внесено до ЄРДР за №0000556 (т.1 а.с.173);

- протоколом огляду від 01.08.2024 з відеозаписом та фототаблицею до нього, в ході якого в присутності понятих та за участю судово-медичного експерта було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де в приміщенні зали на дивані виявлено та оглянуто труп ОСОБА_6 , також в ході огляду до господарства підійшов ОСОБА_5 , який добровільно надав свій одяг, взуття та два рушника, пояснивши, що даними рушниками витирав і свою кров, і кров ОСОБА_6 , а в кросівках, футболці і спортивних штанах перебував, коли бився з ОСОБА_12 (т.1 а.с.175,176-200);

- протоколом огляду від 02.08.2024, в ході якого за участю спеціаліста ОСОБА_22 було оглянуто труп ОСОБА_6 та відібрані біологічні зразки (т.1 а.с 201);

- лікарським свідоцтвом про смерть №78 від 02.08.2024, згідно якого датою смерті ОСОБА_6 є ІНФОРМАЦІЯ_3 , причиною смерті є крововиливи під оболонки та речовину головного мозку (т.1 а.с. 203);

- висновком експерта №76 від 30.08.2024, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження, які розділено на п`ять груп: перша група - тупа черепно-мозкова травма у вигляді гематоми обох повік правого ока з переходом на бокову поверхню носа, виличну, скроневу та надбрівну ділянки, гематоми правої вушної раковини на всьому протязі, гематоми чола по середній лінії з переходом на спинку носа, гематоми обох повік лівого ока з переходом на бокову поверхню носа, виличну, скроневу та надбрівну ділянки, гематоми чола справа з переходом на скроневу ділянку та волосисту частину голови, гематоми чола зліва з переходом на скроневу ділянку, гематоми правої щоки на 1,2см назовні від крила носа, гематоми верхньої ryби, гематоми тім`яно-потиличної ділянки голови, ран потиличної ділянки голови, синця лівої вушної раковини, синця з садном чола зліва, синця лівої щоки на 2,3 см назовні від крила нoca, cаднa чола справа па 3,4см вверх від середньої третини брови, крововиливів в м`які покриви голови потиличної, тім`яних, скроневих та лобних ділянок, крововиливів в скроневі м`язи, з обох сторін крововиливів під м`яку мозкову оболонку по конвекситальних та базальних поверхнях лобної скроневої, тім`яної та потиличної долей лівої гемісфери головного мозку, скроневої, тім`яної та потиличної долей правої гемісфери головного мозку, обох півкуль молочка на всьому протязі, з ділянками забою мозку в тім`яних та потиличних долях обох гемісфер. Вказані тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворилися не більше, ніж за 6 годин з моменту їх спричинення до настання смерті, можливо 29.07.2024, від не менш ніж десятиразової дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, які в момент спричинення мали ознаки тупих та діяли за механізмом удару, характеристики яких в ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути «..руки, стиснуті в кулаки, ноги у взутті..» або будь які інші предмети з подібними характеристиками. Вказані пошкодження відносно живої людини є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент їх спричинення, в даному випадку, потягли за собою смерть через проміжок часу. Між виявленими тілесними ушкодженнями та настанням смерті вбачається прямий причинний зв`язок. Всі інші виявлені чотири групи тілесних ушкоджень: гематоми, синці та садна, як у своїй сукупності, так і кожне окремо відносяться до середніх та легких тілесних ушкоджень, причинний зв`язок між ними та настанням смерті відсутній (т.1 а.с.204-209);

- висновком експерта №189 від 12.08.2024, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження третьої групи, а саме садна тильної поверхні лівої кисті в проекції фалангово-п`ясних суглобів та садна тильної поверхні основної фаланги та міжфалангового суглобу 3-го пальця правої ступні (т.1 а.с.210-211);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08 серпня 2024 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_5 в ході безперервного відеозапису в присутності свого захисника розповів та показав як він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_12 , а саме, що він з 28 на 29.07.2024 близько 2 год. перебував вдома, в цей час до нього прийшов ОСОБА_23 , який почав стукати у двері, потім у вікна та вибив шибки вікна. Після того він вийшов на поріг і під час сварки своєю долонею дав ляпас ОСОБА_12 , при цьому розбив йому ніс. Потім він дав йому води вмитися. Після цього ОСОБА_12 зайшов до нього в будинок, де за столом випивав спиртне та їв харчі, які він йому дав. Потім відбулася сварка, в ході якої він знову лівою рукою дав ОСОБА_12 ляпас по обличчю, потім кулаками в живіт, а потім в ніс. Синенко від ударів падав на стілець, вдарився головою об стіну. Потім десь після 2.20 год. він повів ОСОБА_12 додому, де біля воріт його будинку між ними знову відбулася сварка, під час якої він наніс ОСОБА_12 кулаком лівої руки удар в ділянку грудей, від якого останній впав на землю разом з воротами паркану. Після цього він підняв ОСОБА_12 та завів в будинок, де той продовжував його та його брата, батьків ображати, клясти, погрожував йому, тому він не витримав та ще побив ОСОБА_12 , який на той час сидів на дивані. Він підійшов до нього підняв та наносив йому удари кулаком в обличчя, потім в живіт і ще ногою по тілу. Від його ударів ОСОБА_12 впав, тоді він його підняв з полу і ліктем руки наніс ще удари в голову, від яких ОСОБА_12 знову впав на підлогу. Тоді він його взяв за одежу й кинув на диван. Коли він хотів йти з хати, ОСОБА_12 знову почав його ображати і тоді він з ноги вдарив його по нозі, той зігнувся і він ліктем знову наніс йому удари, від яких ОСОБА_12 впав обличчям на підлогу. Потім він підняв його з підлоги і знову жбурнув, потім підняв і кинув на диван, той лежав вже тихо, ніякий, мабуть без свідомості. Вся підлога була в крові. Після того він пішов до себе додому, в понеділок о 9 год. заходив до ОСОБА_12 , дав 10 грн. та води. А у вівторок увечері, прийшовши до ОСОБА_12 побачив, що він вже лежав без футболки та шортів, не балакав, доходив. Він розкаюється, що зробив таке з ОСОБА_12 , хоча він своєю поведінкою це заслужив. Зазначив, що все розказував та показував добровільно, ніхто до нього ніякого фізичного чи психологічного впливу не застосовував (т.1 а.с.220-221);

- додатковим висновком експерта №52 від 08.04.2025, відповідно до якого: 1.Покази ОСОБА_5 , дані ним під час проведення слідчого експерименту 08 серпня 2024 року, відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи №189 від 02.08.2024 щодо часу заподіяння ушкоджень ОСОБА_6 , але протирічать щодо кількості, локалізації та механізму утворення виявлених тілесних ушкоджень. 2.Не виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень третьої групи, відповідно до висновку експерта №189 від 02.08.2024, а саме саден тильної поверхні лівої кисті в проекції фалангово-п`ясних суглобів та садна тильної поверхні основної фаланги та міжфалангового суглобу 3-го пальця правої ступні, «…від ударів об тіло іншої людини…». 3.Судово-медична експертиза трупа ОСОБА_6 була проведена 02.08.2024 в проміжок часу з 08.15 год. до 12.00 год., таким чином, «…з моменту смерті ОСОБА_6 до моменту судово-медичного розтину трупа…» пройшло 4 доби (т.2 а.с.41-42);

- висновком судово-психіатричного експерта № 485 від 05.09.2024, відповідно до якого: 1. ОСОБА_5 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану психіки, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки. 2.В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння підекспертний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності і не виявляв ознак іншого хворобливого стану психіки. 3.Ступінь вираженості наявного у підекспертного вродженого недоумства такий, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. 4. ОСОБА_5 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.230-234).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постановлення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» № 5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

Саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений просили суд виправдати останнього, оскільки на їх думку винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України є недоведеною.

Разом з цим, суд враховує також надані обвинуваченим ОСОБА_5 покази, що були надані ним під час судового розгляду, а також в ході відтворення ним подій під час слідчого експерименту, щодо обставин сварки із загиблим ОСОБА_6 , зокрема в судовому засіданні обвинувачений не заперечував факт його побиття.

Також судом у судовому засіданні було досліджено відеозапис слідчого експерименту, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 в присутності свого захисника давав пояснення та відтворював обставини вчинення злочину, без будь якого тиску зовні, протягом тривалого часу коли проходив слідчий експеримент, останній давав покази без підказок з будь якого боку, що на думку суду не можливо було завчити чи придумати, враховуючи об`єм показів наданих обвинуваченим під час слідчих дій.

Суд вважає, що не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, спрямоване на уникнення відповідальності за вчинене.

Таким чином, версію захисту про непричетність обвинуваченого ОСОБА_5 до умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, суд визнає неприйнятною та такою, що спрямована на ухилення від покарання за скоєний злочин.

Позицію захисника стосовно невинуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину суд вважає необґрунтованою, оскільки вона спростовується дослідженими під час судового розгляду доказами.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 485 від 05.09.2024 ОСОБА_5 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи іншого хворобливого стану психіки, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості з порушеннями поведінки. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння підекспертний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності і не виявляв ознак іншого хворобливого стану психіки. Ступінь вираженості наявного у підекспертного вродженого недоумства такий, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_5 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого ( ОСОБА_6 ).

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином, конкретні обставини кримінального правопорушення та його наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, особу винного, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, з 2010 року перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з діагнозом розумова відсталість, легкого ступеню, за місцем проживання характеризується задовільно, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України. Суд вважає, що таке покарання внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні наслідки та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини. Таке покарання, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню до набрання даним вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання з 03 серпня 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за квитанціями № 175/2024 та № 176/2024 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

СуддяОСОБА_1