Справа №760/8433/20 1-кп/760/833/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: судді - ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши матеріали об`єднаного кримінального провадження,внесене до ЄРДР 30.03.2020 року №0002295 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185,ч.2 ст.185 КК України, -

за участю: прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого- ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження, що зареєстроване в ЄРДР за № 0002295 від 30.03.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185,ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засідання, прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження за № 0002295 від 30.03.2020 року, в частині обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з тим, що після направлення обвинувального акту до суду, вже під час судового розгляду , 18.07.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до аналізу норм якого кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна настає у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення перевищує 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що станом на 18.04.2020 року складала 2102 грн.

Захисник ОСОБА_6 із заявленим клопотанням прокурора погоджується.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримує повністю захисника.

Судом встановлено, що відповідно до обвинувального акту 18.04.2020 року приблизно о 20:10 годині, знаходячись з невстановленою особою в торговому залі магазину «Мегамаркет», що розташований по вул. Сурікова, 3-А в м. Києві за попередньою змовою з невстановленою особою вирішили таємно, повторно, викрасти чуже майно.

Реалізуючи сій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з невстановленою особою з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 18.04.2020 року приблизно о 20:20 год., підійшовши до стелажів з продуктами харчування, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно повторно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «Релайз Компані», а саме: ікру Шаланда лососева зерниста с/б вагою 600 г., вартістю 1168,13 грн ( без ПДВ), яку сховав собі під куртку в яку і він був одягнений. В подальшому невстановлена особа підійшла до полиці з промтоварами де таємно повторно викрала напівпанчохи жіночі Tesion 20, розміру 23-25, в кількості 6 пар, вартістю 54,16 грн, за одну пару, а всього на загальну суму 324,96 грн (без ПДВ). Проходячи по приміщенню магазину ОСОБА_4 повторно таємно, викрадене майно дістав з під куртки все переклав в рюкзак невстановленій особі який знаходився в неї за спиною, після чого останні діючи узгоджено пройшли лінію касового контролю не розрахувавшись за товар та покинули приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Релайз Компані» шкоду на загальну суму 1493,09 грн (без ПДВ), 1791,70 грн вартістю з урахуванням ПДВ.

Цивільний позов у кримінальному провадженні під час судового розгляду не заявлено.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч. 1 ст. 5 КК України, згідно якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (станом на день вчинення кримінального правопорушення 18.04.2020 для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна мала перевищувати 2 102 грн. 00 коп.).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 інкримінується вчинення крадіжки майна на загальну суму 1493,09 грн. без урахування ПДВ, тобто встановлена досудовим розслідуванням заподіяна шкода обвинуваченим не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

У зв`язку із чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, -

УХВАЛИВ:

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002295 від 30.03.2020 року в зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали суду надіслати до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві для вирішення питання щодо наявності в діях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1