Справа № 489/4468/25
Провадження № 1-кс/489/1716/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

26 червня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та бездіяльність слідчого,

встановив:

Ухвалою слідчого судді від 28.05.2025 зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Миколаєві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, викладені у повідомленні ОСОБА_3 від 05.05.2025, зареєстрованому за вхідним №5465зкп/мк.

На виконання ухвали слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України внесено до ЄРДР 03.06.2025 за №0003445.

В подальшому, постановою від 16.06.2025 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

23.06.2025 до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого від 16.06.2025 про закриття кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_3 , оскаржуючи бездіяльність слідчого, просив зобов`язати слідчого внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань індивідуальні та ідентифікуючі відомості за формою, визначеною Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, з урахуванням пункту 15, підрозділу 4 (Особливості обліку кримінальних правопорушень), розділу II (Порядок формування та ведення Реєстру); надати (заявнику) ОСОБА_3 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з внесеними індивідуальними та ідентифікуючими відомостями за формою, визначеною Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення по кримінальному провадженню № 10003445, зареєстрованому 03.06.2025; в порядку, визначеному ч. 9 ст. 214 КПК України, у письмовій формі повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті, та копію зазначеного повідомлення Національному агентству з питань запобігання корупції надати викривачу ОСОБА_3 .

Скарга обґрунтована тим, що прийнята постанова обґрунтовується не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, тобто підставою закриття кримінального провадження фактично є п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, що є беззаперечним фактом невідповідності постанови вимогам КПК України, носить протиправний характер і є підставою для визнання дій слідчого протиправними та скасування постанови. Крім того, в обґрунтування оскаржуваної постанови зазначено, що в ході розслідування не здобуто жодних фактичних даних про спричинення майнової шкоди у певних розмірах, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою ст. 364 КК України, проте такі твердження не відповідають дійсності, оскільки протиправними діями військових посадових осіб військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 завдано шкоду щонайменше в розмірі 2434897,43 грн, що є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 364 КК України. Рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без повного, всебічного, неупередженого та об`єктивного дослідження обставин, висновок слідчого не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення. Досудове розслідування проведено упереджено та однобоко і спрямовано не на здобуття доказів кримінальних правопорушень, скоєних військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , а на дискредитацію заявника, розголошення матеріалів досудового розслідування, приховування протиправних дій, пов`язаних з корупцією, та уникнення відповідальності за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності по кримінальним провадженням №0001062 та №0002070.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав. Крім того, заявив відвід слідчому ОСОБА_4 , якщо буде скасовано постанову про закриття кримінального провадження. Відвід мотивував тим, що цей же слідчий розслідував кримінальне провадження №0001062, в якому ОСОБА_3 є підозрюваним за ст. 407 КК України. Вказане кримінальне провадження ОСОБА_3 вважає таким, що є наслідком його звернення із заявами про корупційні правопорушення посадових осіб військової частини НОМЕР_1 . Відтак, слідчий є упередженим. Оскаржувану постанову скаржник вважає необґрунтованою, не проведено слідчих дій щодо визначення розміру шкоди, не проведено розслідування за іншими статтями КК України, які були вказані в заяві від 05.05.2025, проігноровано фактичні дані, які слідують з листування з НАБУ.

Слідчий до суду не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Його відсутність, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

На запит суду через канцелярію суду слідчим надано матеріали кримінального провадження №0003445.

Заслухавши скаржника, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

З матеріалів скарги та кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що 05.05.2025 ОСОБА_3 звертався до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, з повідомленням про вчинення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 172, 364, 425, 426, 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 28.05.2025 поновлено ОСОБА_3 пропущений строк на подання скарги. Скаргу задоволено частково. Зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Миколаєві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, викладені у повідомленні ОСОБА_3 від 05.05.2025, зареєстрованому за вхідним №5465зкп/мк. В іншій частині скарги відмовлено.

На виконання ухвали слідчого судді, 03.06.2025 до ЄРДР за №0003445 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В подальшому, постановою від 16.06.2025 кримінальне провадження №0003445 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Ухвалою від 17.06.2025 виправлено описку в резолютивній частині ухвали від 28.05.2025, замінено в абзаці 3 «кримінальне правопорушення» на «кримінальні правопорушення».

Щодо внесення відомостей до ЄРДР лише за ч. 1 ст. 364 КК України, а не за ст. 172, 364, 425, 426, 426-1 КК України, як зазначав ОСОБА_3 у своєму зверненні, слідчий суддя виходить з того, що згідно з частиною п`ятою статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України, для внесення відомостей до ЄРДР достатні короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Проте слідчий не зобов`язаний вносити відомості до ЄРДР саме за тими статтями КК України, які зазначені заявником у зверненні. Оскільки саме слідчий є посадовою особою, уповноваженою на здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення. При цьому, в процесі досудового розслідування можливо змінити або додати кваліфікацію за іншою статтею Особливої частини КК України.

В оскаржуваній постанові слідчим зазначено, що з урахуванням характеру обставин з повідомлення ОСОБА_3 стосовно перелічених ним умисних та неумисних кримінальних правопорушень щодо одних і тих самих подій, що не можуть бути кваліфіковані за різними нормами Особливої частини КК України, внесено відомості до ЄРДР щодо можливого умисного кримінального правопорушення стосовно зловживання службовим становищем службовими особами за ч. 1 ст. 364 КК України.

Таким чином, виправлення слідчим суддею описки в ухвалі від 28.05.2025 не впливає на кваліфікацію діяння у кримінальному провадженні №0003445, так як слідчим враховано зазначену у зверненні ОСОБА_3 від 05.05.2025 попередню правову кваліфікацію, однак з урахуванням характеру повідомлених обставин, на виконання своїх дискреційних повноважень, відомості до ЄРДР внесено саме за ч. 1 ст. 364 КК України.

Статтею 214 КПК передбачено поняття «попередня правова кваліфікація». Кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, що розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку). КПК України не містить імперативних норм, які б забороняли зміну правової кваліфікації кримінально караних дій особи під час досудового розслідування.

В обґрунтування оскаржуваної постанови зазначено, що в ході досудового розслідування перевірявся факт зловживання службовим становищем військовими службовими особами військової частини НОМЕР_1 , що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Так, з наданих слідчому судді для огляду матеріалів кримінального провадження №0003445 встановлено, що ОСОБА_3 викликано на допит в якості свідка, проте останній від надання показань відмовився, посилаючись на те, що не встиг підготуватися. Слідчим особисто 03.06.2025 повідомлено ОСОБА_3 про проведення допиту 04.06.2025, що не суперечить ч. 9 ст. 135 КПК України.

Крім того, 04.06.2025 слідчим надано доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих та процесуальних дій. Як свідчить рапорт оперуповноваженого, на виконання письмового доручення не встановлено фактичних обставин та джерел доказів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

За ч. 1 ст. 364 КК України кримінально караним є зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Отже, обов`язковою ознакою вказаного кримінального правопорушення є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Згідно з приміткою 3 до ст. 364 КК України істотною шкодою є така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Про спричинення такого розміру шкоди у повідомленні ОСОБА_3 не було зазначено, документально спричинення саме заявнику ОСОБА_3 зазначеного розміру збитку також не підтверджено. В ході розслідування не здобуто фактичних даних про спричинення майнової шкоди будь-яким охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, розмір якої відповідав би розміру істотної шкоди або тяжким наслідкам у розумінні норми, викладеній у пунктах 3, 4 примітки до ст. 364 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 в обґрунтування завдання йому істотної шкоди зазначив, що такою шкодою є недоотримані ним виплати внаслідок протиправних дій командування військової частини НОМЕР_1 . Розмір шкоди порахував самостійно, виходячи з довідок про розмір грошового забезпечення за попередні періоди. При цьому, зазначив, що оскаржував в порядку адміністративного судочинства накази та дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 .

Такій позиції надано оцінку слідчим в оскаржуваній постанові, зокрема, що незгода заявника ОСОБА_3 з рішеннями повноважного командування за обставинами проходження військової служби, що прийняті у формі наказів командира військової частини НОМЕР_1 та Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, має іншу правову природу, юридичні наслідки та регулюється нормами іншого законодавства, аніж КК України та КПК України.

З пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні та доданих ним до скарги доказів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово оскаржував у порядку адміністративного судочинства накази, дії та бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі складових грошового забезпечення та додаткової винагороди. На виконання рішень суду військовою частиною було виплачено відповідні суми.

Проте, сума виплаченого грошового забезпечення та додаткової винагороди не є істотною шкодою в розумінні примітки 3 до ст. 364 КК України.

В адміністративному судочинстві розглядалися публічно-правові спори ОСОБА_3 з військовою частиною. На підставі ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Крім того, для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 364 КК України обов`язковою є також спеціальна мета одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи. Про наявність такої мети у посадових осіб військової частини ОСОБА_3 не зазначено ані в заяві про вчинення кримінального правопорушення з додатками, ані слідчому під час допиту в якості свідка, ані слідчому судді в судовому засіданні під час розгляду скарги. Не встановлено такої мети і під час проведення досудового розслідування.

Таким чином, проведеним досудовим розслідуванням не встановлено в діях військових службових осіб військової частини НОМЕР_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (статті 9, 283, 284 КПК України).

Положеннями статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені статтею 284 КПК України підстави для його закриття.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладає обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад усіх обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та чи усі ці обставини перевірені та їм надана належна правова оцінка.

Отже, оцінка процесуального рішення слідчого передбачає 1) оцінку відповідності його форми вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України; 2) оцінку його законності, тобто, наявності для ухвалення цього рішення відповідних правових підстав; 3) оцінку його обґрунтованості, тобто, відповідності цього рішення фактичним обставинам, за яких його було ухвалено.

Так, за оцінкою слідчого судді, постанова слідчого від 16.06.2025 про закриття кримінального провадження №0003445 містить всі передбачені ч. 5 ст. 110 КПК України реквізити та відомості, зокрема, зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви, якими керувався слідчий, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону, на підставі яких її винесено.

Повноваження слідчого безпосередньо в цьому кримінальному провадженні належним підтверджуються відповідними процесуальними документами.

Постанова про закриття кримінального провадження містить виклад етапів досудового розслідування, детальний опис усіх елементів складу кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, тобто, в достатньому обсязі містить обґрунтування її постановлення.

Висновки, викладені у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, зокрема в ньому викладено зміст матеріалів, які стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР, описано проведені слідчі дії та встановлені слідчим обставини кримінального провадження, здійснено аналіз отриманої інформації, а також наведено мотиви прийняття такої постанови.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 16.06.2025 про закриття кримінального провадження №0003445 є належним чином оформленим, законним та обґрунтованим процесуальним рішенням, що має наслідком відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Окремо слід зазначити, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що відсутність індивідуальних та ідентифікуючих відомостей в ЄРДР, про які ОСОБА_3 також зазначив у скарзі, не стала підставою для прийняття слідчим такого рішення. Відтак, підстави для зобов`язання слідчого внести відповідні відомості до ЄРДР, за наявності нескасованої постанови про закриття кримінального провадження, відсутні.

Щодо відводу слідчого ОСОБА_4 , заявленого скаржником усно в судовому засіданні, слідчий суддя виходить з того, що кримінальне провадження №0003445 завершене прийняттям постанови про закриття кримінального провадження, яка визнана слідчим суддею законним та обґрунтованим процесуальним рішенням. Заявлення відводу слідчому після завершення досудового розслідування не передбачено нормами КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_3 про відвід слідчого ОСОБА_4 не підлягає розгляду.

Керуючись статтями 303-308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та бездіяльність слідчого відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлено 27.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1