Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/8195/25

Провадження № 11-сс/4815/147/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцї з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором, і обрано ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 24.06.2025 року.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , покликаючись на незаконність ухвали, доводить, що ні слідчим у клопотанні, ані прокурором при його розгляді не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як не доведено і того, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є єдиним можливим заходом, який забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Наголошує, що ОСОБА_6 не залишав самовільно військову частину, а знаходився на обстеженні, що підтверджується відповідними доказами і, на думку захисника, виключає обґрунтованість підозри.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, звільнивши ОСОБА_6 з - під варти.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника - адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною і просить залишити її без змін, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 5 Європейської Конвенції з прав людини законним та обґрунтованим вважається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 194 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість підозрюваного, обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001393, внесеного до ЄРДР 04.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею, як того вимагає закон, перевірено наявність обґрунтованих підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів, зважаючи на те, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину - самовільного залишення військової частини, за який передбачене максимальне покарання у виді 10 років позбавлення волі, що може свідчити про відсутність стримуючих факторів для дотримання ним своїх процесуальних обов`язків.

За положеннями ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 цієї статті, тобто, тримання під вартою.

Що ж стосується доводів захисника щодо необґрунтованості оголошеної підозри ОСОБА_6 , то колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів, для визнання особи винною чи невинною у вчиненні інкримінованого злочину, так само і кваліфікації дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і апеляційний суд.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2025 року, якою обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 червня 2025 року, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3