Справа №639/363/25
Провадження №1-кп/639/189/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 24 листопада 2024 року за №0001144 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Солоницівка Харківської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого: 02.02.2016 р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі; 01.04.2016 р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 31.10.2016 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.08.2019 р. з ДУ «Холодногірська виправна колонія №18»; 26.02.2020 р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 20.04.2021 р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 08.03.2024 р. звільнений з ДУ «Олексіївська виправна колонія №25»; 09.12.2024 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, перебуваючого в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор»,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших формувань російської федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення на територію України з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України №2120 ІХ від 24.02.2022 р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив злочин проти власності 04 листопада 2024 р. о 17 год. 35 хв. ОСОБА_5 , перебував у приміщенні автомийки, яка розташована за адресою: м. Харків, бульвар Гончарівський 4, де побачив у шафі, двері якої були не зачинені, шліфувальну машинку «Makita» 9227 СВ, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вищевказаної шліфувальної машинки та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення шліфувальної машинки, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого злочинного задуму, використовуючи ту обставину, що за його діями як на його думку, ніхто не спостерігає і не може завадити доведенню протиправного умислу до кінця, підійшов до незачиненої шафи та взяв звідти шліфувальну машинку «Makita» 9227 СВ. Таким чином, ОСОБА_7 діючи усвідомлено, виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння шліфувальної машинки, належною ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд. В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 5500 грн., яку підтверджено згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5426/24 від 05.12.2024 р.

08 липня 2025 року між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; б) щиро каятися; в) активно сприяти розкриттю злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Угодою також визначені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.12.2024 р. призначити покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Наслідки укладання та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання роз`ясненні та зрозумілі сторонам кримінального провадження.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора підозрюваного або обвинуваченого.

Частина 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що сторонам угоди роз`яснено та є зрозумілим ч. 2 ст. 473 КПК України, а саме наслідки укладення та затвердження такої угоди (наслідком укладення

та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу); ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. (Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди); ч. 3 ст. 424 КПК України, а саме судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. (Вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого

на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4-7 ст. 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди); ст. 474 КПК України. Загальний порядок судового провадження на підставі угоди.

Також сторонам відомі наслідки укладання та затвердження угоди, наслідки невиконання умов угоди відповідно до ст. 476 КПК України, а саме у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66, ч. 2 ст. 66 КК України, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених п. 2, 11 ч. 1 ст. 67 КК України не встановлено.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону.

Умови угоди не суперечать вимогами КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винуватим в повному обсязі, надавши відповідні свідчення.

Судом, шляхом надання учасниками судового засідання та дослідженням кримінального провадження встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладання угоди судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, задовільно характеризується.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд призначає ОСОБА_5 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 08 липня 2025 р. за обвинувальним актом по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 24 листопада 2025 року за №0001144 за обвинуваченням ОСОБА_8 укладену між прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , який, на підставі ст. 37 КПК України, наділений повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні, з однієї сторони, та підозрюваним в цьому провадженні ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 з другої сторони, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Московського (Салтівського) районного суду м. Харкова від 08.04.2025 р. призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_5 , процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5426/24 від 05.12.2024 вартістю 320 грн. 00 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Харкова від 29.11.2024 у справі №639/7942/24 (провадження №1-кс/639/1590/24) на майно, а саме: шліфувальну машинку «Makita» 9227 СВ, яку поміщено до експертного пакету № РSР4248296 та повернути власнику; диски DVD-R з відеозаписами, які приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1